PUBLICACIONS DE L' INSTITUT DE CIÈNCIES 



Resedacies. 



G. 90. - Reseda. 



Geografia. — Freqüent per terres cultivades desde la cosia al Pirineu y desde Lleida a 

 les altures de Cadaqués : Floreix tot l'any. 



N. B. — La var. integrifolia Tcx., desde Tarrassa a Bagà ; però deu csclourc's, per quant havem observat, 

 tots els tranzits, desde les fulles caulinars totes enteres fins a totes 3-partidcs. 



318. = R. odorata L. 



{del llatí odoTíius, olorós; per la olor- de marduix 

 de les seves flors.) 



Sinonimia. — Marduix:'; caíit. reseda, resedal, 

 reseda de olor;/r. herbe d'amour; an^l. Migno- 

 nette. 



Se distingeix de la n. arragonensis losc. et 

 PARDO, per les flors d'una suau olor de marduix; 

 sèpals no acrescents; lacinies dels pètals, espatula- 

 des, filaments estaminals alesnats; càpsula ttas- 

 ovoide-inflada. 



Geografia . — Cultivada y subespontània. — Maig- 

 Agost. 



31 9. = R. litigiosa Senn. et Pau. 



(del llatí litigiosus, dubtós.) 



Tronc de 1-2 dm., ramificat desde la base, dret 

 o ascendent, glabre; fulles inferiors oblongo-espa- 

 tulades, llargament atenuades a la base, mucronu- 

 lades, les caulinars 3-5-partides. amb els lòbuls 

 ondejats y crespats al marge; flors d'un blanc de 

 neu, en raíms curts y espessos, a la fi un poc allar- 

 gats; pedicels filiformes, més llargs que'l calze; 

 6 sèpals trasovato- oblongs, ordinàriament no 

 acrescents; filaments estaminals alesnats, blancs, 

 càpsula com la de la Arragonensis. 



Geografia. — Abunda pels olivars y vinyes, des de 

 les altures de Rosas al Cap de Creus; 2 Maig 1908 legi. 



N. B. — Nostre preclar amic el Dr. Pau diu d'aquesta planta : 

 HABiTu Resedae arkagonensis Losc. et Pardo, vel R. collinae 

 J. Gay, sed diversa primo aspectu. sepalis non accresceatibus. bol. 

 Soc. Ar. Cicnc. Nat. IV, dic. ijoS. 



Efectivament, el calze ordinariamcní no es acrescent: no obs- 

 tant, recullirem y conservem un exemplar amb els sèpals tan acres- 

 cents que mideíxen de to-i2 mm. (V. <.Mem. Notas fítogeog. crit.» 

 1909, p. 9.) 



320. = R. glauca L. 



{del llatí glaucus, verí blavenc; pel color de la 

 planta.) 



Perenne, de rizoma gruixut y fort, del qual sur- 

 ten nombrosos troncs prims de i-3 dm., ascen- 

 dents, subllenyosos a la base, glabres; fulles estre- 



338 



