FLORA DE CATALUNYA 



Poligalacies. 



G. 95. - Polygala. 



decímetres, generalment ramificat; fulles linear-lanceolades, acuminades; raim 

 fructífer molt llarg y clar; bracties petites, més curtes qiie'l pedicel; flors blanqui- 

 noses, amb la carena verda, relativament grans; ales lanceolades. agudes, amb 3 

 nervis ramiticats y no anastomosats; càpsula escotada, amplament alada, tan ampla 

 com les ales, però més curta qu' elles; Uevors trasovoides; lòbuls de l'aril molt 

 curts. 



Geografia. — No escassa als prats de les Torres o Navès, al NO. de Lleida. ^ Figueras 

 (.Sen.!); Pirineus Orient. (Rouy');aprop de Colliure (Gaut.); terra bai.xa del Aragó(Losc. el P.). 

 — Maig. 



33 1 . = P. serpyllacea Weihe. — P. depres= 

 sa Wend. 



(per analogia amb alguns adjectius d'aquesta ter- 

 minació, com arundinaceus, s'ha format de serpyl- 

 lum, serpol o salsa de pastor; per la semblansa 

 de les fulles; depressus, baix; pels seus troncs 

 ajeguts). 



Bienal o quasi perenne, rizoma prim; troncs de 

 6-20 cm., prims, difusos, ajeguts, ramificats; les 

 fulles inferiors y les de les branques estèrils, tras- 

 ovades, generalment oposades; les demés alternes 

 y oblongo-lanceolades, aumentant de magnitut 

 cap a l'àpex; raim curt y clar, al principi termi- 

 nal, però desviat després cap a un costat y en apa- 

 riencia lateral, pel desenrotllo d' una branca; bracties totes més curtes que' I pedicel; 

 flors petites, blavenques blanquinoses; ales elíptiques, amb 3 nervis + anastomo- 

 sats; càpsula estretament alada, quasi / vegada més ampla que les ales; lòbuls late- 

 rals de l'aril iguals al quart o ters de la Uevor. 



Geografia. — Pastures de les montanyes : Camprodon; Vall de Lló; Vall de Marignac 

 (Bub.); Pirineus Orient.; Font-Romeu (Rouy.). — Maig-Set. 



332. = P. vulgaris L. 



{per considerarse com la més comuna.) 



Sinonímia. — Cast. Polígala lechera, hierba de 

 la cria; fr. herbe au lait, laitier commun; angl. 

 common milkvvort; al. Kreuzblume. 



Perenne, rizoma un poc llenyós; troncs dèbils, 

 de 1-3 dm., ascendents; fulles inferiors ^e/?7es, 

 elíptiques o bé ovato-oblongues; no disposades en 

 rosetó; les superiors lanceolades, més grans, totes 

 alternes; flors blaves, rosades o blanques, raim 

 terminal, clar; bractia mitjana tan llarga com el 

 pedicel més; ales ovades elíptiques, amb 3 ner- 

 vis convergents a l'àpex, molt dividits y anasto- 

 mosats; càpsula amplament alada, més curta que 



«39 



