FLORA DE CATALUNYA 



Geraniàcies. 



G. 132. - Erodium. 



lanceolades; sèpals díptics, 3-5-nerves, breument mucronats; pètals trasovato- 

 rosegats, el doble llargs del calze, contiguus, iguals; aquenis coberts de pèls 

 blancs; bec d'uns 2 cm., cara interna de l'aresta amh pèls blancs, Ucvors finament 

 estriades. 



Geografia. — Comú a les roques de Montserrat, no solsament a les ermites de Sta. Ana, 

 Sta. Catarina, S. Antón (Salv.) y S. Jeroni (Csta.), sinó a tota la part alta.=S. Llorens dels 

 Pittus, als serrats de Canalda y sobre Lladurs (Marcet), Pir. d'Aragó (Bub.). — Maig-Sep- 

 tembre. 



N. B. — Si difícil es distingir cl E. macradenum dei E. pethaeum, per mancar a voltes al primer les laques 

 negroscs dels pètals superiors, a les quals concedien Cavanilles y altres autors gran importància, no menors 

 dificultats ofereix la diferenciació del pktkaeum y del rupestke, tota vegada que'l caràcter diferencial més esta- 

 ble d'aquest, consistent en la pubcscencia canosa que recobreix les tuMes, desapareix pel cultiu, segons havem 

 observat, y fins pot raaocar a la planta espontània inon seinper supracanum es/, Bub,-III-327). Kn aquest cas, 

 les fulles son breument canLScents,com en la var. Y ïale.ntinum Wk. del E. pethaeu.m (Prodr. III-533),, refe- 

 rida por Gaut. al Firineu oriental. 



523. = E. tenuisectum Gr. et G. — E. Jac= 

 quinianum Fisk., rassa E. tenuisectum 

 Gr. et. G., sec. Rouy. 



{del llatí tenuis, prim; y sectus, de seco; tallat; 

 per les fulles tripinnatisectes; Jacquinianum, de- 

 dicat a Nicolau Jos. Jacquin, botànic y esplorador 

 austríac de la Amèrica meridional, ij63.) 



Perenne, rizoma llenyós, curt, ramificat, del 

 qual surten troncs de i-3 dm., prims, drets o aje- 

 guts, glanduloso-viscosos, fulles ovades, subtripin- 

 natisectes; estipules ovades; flors purpurines, 

 petites, pedúncols 2-4-flors, generalment més curts 

 que la fulla; bracteoles ovades, obtuses; sèpals 

 oblongs, mucronats, pubescent-glandulosos o pe- 

 luts; pètals trasovats, tan llargs com el calze o una mica més; filaments estami- 

 nals glabres; aquenis coberts de pèls blancs, sense solc apical, bec prim, de 3-4 cm. 



Geografia. — Litoral mediterrani : aprop de Cadaqués (Trem.); Catalunya (Rouy). — 



Mars-Juny. 



524. = E. moschatum L'Hér. 



{han format aquest adj. irregular, del grec nóoxoç, 

 la cabra de mesc; muscum llatinisat ; referintse a 

 la olor de la planta.) 



Sinonímia. — Almescat, herba del mesc; cast., 

 geranio almizcleno, almizcleíia o almizclera, hier- 

 ba almizclada; fr., géranium musqué; //., spin- 

 guli delia Madonna; muschio de' sodi; al., Bisam- 

 kraut; angl., pink needle. 



Anual o bienal, d'una olor de mesc; troncs de 

 1-7 dm., robustos, difuso-ascendents, piloso-glan- 

 dulosos; fulles pinnatisectes de peciol més curt 



375 



