PUBLICACIONS DE L' INSTITUT DE CIÈNCIES 



Geraniàcies. 



G. 13J. - Erodium. 



que'l llim, segments ovats, peciolulats, íiistants, inciso-dentats; estipules ovato- 

 agudes, grans, escarioses y albo-argentines; ttors purpurines, petites; pedúncois 

 4-8-flors. més llargs que les fulles; pedicels fructífers reflexes, 1-2 veg. més llargs 

 que'l calze; bracieoles ovato-obtusiüscules, sèpals elípiics, 3-5-nerves, pubesccni- 

 glandulosos, mucronats; pètals iguals, enters, oblongs, poc més llargs que'l calze, 

 bruscament terminats per una ungla curta, estreta y pestanyosa; filamentsestami- 

 nals giabres, els fèrtils alesnats, amb 2 dents quasi imperceptibles a la base, els 

 estèrils lanceolato-linears, obiusos; aquenis coberts de pèls blancs aplicats, amè 

 un solc apical; bec de 3-4 cm., amb 8-10 voltes d'espira. 



P PRAEcox Lge. — Planta subacaule, de floració més primerenca, segments de 

 les fulles asserrats. 



Geografia. — Vores de camins, escombreríes y llocs hcrbosos : freqüent al litoral, Vallés 

 y Penades. = Llers (Sen.); Prades (Lap.). La (3 praecox Lge., a Tarrassa. = Pont de Mo- 

 lins (Senn.l); Ceret (Gaut.). — Mars-Maig. 



525. ■ E. cicutarium L'Hér. 

 {del llalt cicuta, ceguda cicuta; per la semblan- 

 sa de les fulles.) 



Sinonímia. — Curripeus, rellotges, forquilles; 

 cast , aguja de vaquero o de pastor, aguja espa- 

 nola, peine de bruja, relojes, alfileres; fr., bec de 

 cigogne, cicutaire; it., erba cicutaria, ucioni da 

 testa; al., storchschnabel, kranichschnabel; angl., 

 Heron's biil (Hemlock-leav'd). 



Anual o bienal, al principi acaule, després cau- 

 lescent, troncs de 1-4 dm., ajeguts o ascendents, 

 ±i peluts; fulles pinnatisectes, de segments ovato- 

 oblongs, pi nnat i partits; estipules ovato-agudes, 

 escarioses; ^O'cs purpurines blanquinoses, petites; 

 pedúncois 2-8-flors, generalment més llargs que les fulles; pedicels fructífers re- 

 flexes, 2-5 veg. més llargs que'l calze, bracteoles ovato-acuminades; sèpals ovats, 

 peluts o glandulosos, mucronats; pètals trasovats, no contiguus, ± desiguals, a 

 vegades els dos inferiors maculats, un poc ?nés llargs que'l cal^e; filaments esta- 

 minals giabres, linear-lanceolats, sense dents a la base; aquenis coberts de pèls 

 grogs, amb un solc apical; bec de 2-4 cm., amb 5-8 voltes d'espira; planta molt 

 polimorfa. 



Rassa E. pimpinellifolium Sibth. — Tronc de 1-6 dm., prim. segments de les 

 fulles ovato-lanceolats, poc separats, pedúncois més llargs que les fulles, amb 

 2-6 flors petites; pètals inferiors freqüentment amb una taca parda ratllada de 



Enl•llium cicutarium. 



Geografia. — Freqüent per terres culiivades y a vegades incultes : des de'l litoral als Pi- 

 rineus. La rassa E. pi.mpinellifoliu.m Sibth., bastant comú al Vallés. — Mars-Octubre. 



376 



