Johannes Steenstrup: Iapetus Steenstrup i Ungdomsaarene 1813—1845. 23 



de havde standset ham i et andet Arbejde, nemlig en Besvarelse af et af Universitetet 

 1836 udsat Prissporgsmaal: »Hvilken Forskel viser der sig mellem Fuglenes Træk og 

 Fiskenes Vandringer saavel i Henseende til Aarsagerne til disse periodiske Bevægelser 

 i begge Dyreklasser, som i Henseende til Maaden, paa hvilken ile udføres, og til Tiden 

 og Retningerne, hvori de ske? Hvilket alt bliver at oplyse ved Erfaringer hentede især 

 fra den europæiske Fauna«. Han var derfor i Aarets sidste Maaneder travlt beskæf- 

 tiget med at faa denne Afhandling færdig. 



Det er alt fortalt, hvorledes Stp. paa Reinhardts Opfordring i Thy havde gjort Stu- 

 dier over Fuglenes Tra^k. Som det stadig var Steenstrups Skik at udsporge Folk og 

 sætte dem i Bevægelse for at skaffe Oplysninger, ser man af hans Brevveksling, hvordan 

 han rundt om hos Samlere, Landina^nd, Jægere, endog hos Svogeren paa Fteroerne Pastor 

 H. B. Kaarsberg, sogte at indsamle Oplysninger, der kunde skaffe Klarhed om dette 

 Emne. 



1 Jan. 1838 faldt Bedømmelsen; den er affattet af Professorerne Hornemann, Rein- 

 hardt, Schouw og Forchhammer. Her hedder det, at Forfatteren i Fremstillingen af 

 Dyrenes Vandringer ikke overalt havde i lige Grad set skarpt. Fiskenes Vandringer 

 havde hidtil været lidet bearbejdede, og derfor fortjente alt, hvad der i Afhandlingen 

 var samlet fra de nyeste Faunaer, og den Maade, hvorpaa det var bragt i god Sammen- 

 hæng, ikke ringe Ros. Ogsaa om Fuglenes Træk var meget samlet og undersøgt, om 

 Forf. end ikke havde faaet alt med og heller ikke altid havde haft Held i at afhjælpe 

 de manglende Iagttagelser ved Formodninger. Ligesaa var der noget mindre klart og 

 skarpt i Sammenligningen mellem Fugletrækket og Fiskevandringen; men dette kunde 

 forklares ved, at Forf. havde maattet afslutte sit Arbejde ret hurtigt. Ved den Flid, 

 der var anvendt paa Indsamlingen, ved Behandlingens Skarpsindighed og det ikke ringe 

 Lys, der var kastet over Emnet, var Afhandlingen imidlertid værdig til Prisen. 



Saaledes havde Stp. givet Vidnesbyrd om, at han med Kraft og Held formaaede 

 at behandle Emner fra meget forskellige Grene af Naturhistorien. Det samme udtaler 

 da ogsaa Prof. Reinhardt i en Erklæring ved Aarets Slutning: »Hr. cand. philos. I. Steen- 

 strup har siden liere Aar med sjælden Grundighed og anstrængt Flid dyrket Naturhi- 

 storien og de nærmest med den i Forbindelse staaende Dele af Fysik og Kemi. Det 

 er især Zoologi og Geologi, som mere specielt beskæftige ham. Hans Studier i den forst- 

 na^vnte Videnskab ske for en Del under mine Øjne, og jeg har med Glæde bemærket 

 hos ham den Samvittighedsfuldhed i Undersøgelserne, den Klarhed i Opfatning og den 

 Dygtighed i Combinationer, uden hvilke ingen kan uddanne sig til en fortrinUg Natur- 

 forsker«. (17-12-1838). 



Men alle disse Studier burde jo afsluttes ved en akademisk Prøve, og hvilken Eks- 

 amen kunde man underkaste sig i de naturhistoriske Fag? Først 1848 indførtes den 

 nu bestaaende Magisterkonferens. Imidlertid havde man allerede tidligere en Konferens, 

 selv om den var af en anden og mindre regelbunden Art. 



