Johannes Steenstrup : Iapetus Steenstrup i Ungdomsaarene 1813 — 1845. 27 



Steensirup blev nødt til at tage Afstand Ira ham. Man ser af et senere Brev fra 

 Pastor Michael Sars, at denne lidt drillende hentyder til, at Steenstrup under Sars's 

 Ophold i København 1837 ikke vilde bringe ham i Forbindelse med Dr. Beck. Steen- 

 strup fik et Tilbud om at ansættes ved Prins Christians Samling, men han undslog sig, 

 derpaa blev Ansættelsen tilbudt Naturforskeren cand. theol. Jacobsen, som ligeledes 

 vægrede sig derved; man maa næsten undre sig over, at dette ikke vakte Prinsens Op- 

 mærksomhed. Steenstrup skriver til sin Forlovede: Mine Cirripediers første Afdeling 

 præsenterede jeg Prinsen i Onsdags; han gav mig en Kobbertavle til næste Hefte (til 

 næste Afdeling), men forresten bad han mig ofte om at være »beskeden« mod Beck, at 

 omgaas ham »høfligen«, at vide, at han var meget »pirrelig«, at jeg ikke maatte gore Reg- 

 ning paa, at Beck skulde give mig alle sine Iagttagelser«, at vi maatte »enes« lidt bedre, 

 at jeg skulde lade ham (Prinsen) afgøre vor Strid, naar jeg havde »een og B. en anden 

 Mening«, at »Intet havde fornøjet ham mere i lang Tid end den Vej, jeg havde slaaet 

 ind paa med mine Monografier«, men at mine Bestræbelser ogsaa i denne Henseende 

 vilde være afhængige af min »kloge Opførsel« mod B. Prinsen vil nu gerne være Mægler, 

 og han har sikkert ogsaa Evne til det; men med Beck kan og vil jeg ikke arbejde«. »Alt 

 hvad jeg havde at indvende imod dette Meget, var kun, at den Naade, jeg syntes at 

 have vundet for H. Kgl. Højhed, og den Velvilje, mine Bestræbelser havde fundet i hans 

 Ojne, kun stemmede lidet med de mindre gode Egenskaber, jeg imod Beck maatte have 

 lagt for Dagen; at jeg laante eller tog fra B., hvad hans var, var meget at sige, men i 

 denne Henseende vilde jeg ikke lade mig afskrække fra at publicere som forhen, saa 

 hurtigen Lejlighed gives mig, havde Beck siden Lyst til at reclamere det, da stod det 

 ham frit for. — Saa med alt det staar jeg paa en god Fod hos Prinsen! Gud lade mig 

 holde Sandheden fast, da vil jeg nok gaa fremad«. 



Her skal kun tilføjes, at Becks Upaalidelighed i sin Gerning og hele Stilling til Sam- 

 lingerne vakte i lange Tider Uvilje hos mange. Prof. Reinhardt var i sin sidste Levetid 

 ligefrem kummerfuld herover, og da der inden Reinhardts Død førtes Forhandlinger 

 med Steenstrup om Ansættelse ved Universitetet, stillede denne som Betingelse, at Beck 

 skulde forlade Universitetets Naturaliesamling. Dette skete ogsaa (1845), nogle Aar 

 senere entledigedes Dr. Beck ogsaa fra de andre Stillinger. Men Steenstrup anerkendte 

 altid Dr. Becks videnskabelige Fortjenester og hans virksomme Interesse for Christian 

 VIII's Samlinger, hvad der fik sit Udtryk i den udførlige Beretning om disse, som Steen- 

 strup meddelte i det Mindeskrift over Kong Christian VIII, der udgaves af Videnska- 

 bernes Selskab (1848). I det rent ydre Forhold til Dr. Beck er næppe noget Brud traadl 

 for Dagen. 



Steenstrup tog med Glæde Del i Studenterlivet og var blandt dem, der arbejdede 

 paa at give det større Friskhed og Selvstændighed. Det var et almindeligt Ønske 

 i Regensens Læseforening, hvoraf han som andre tidligere Regensianere var vedblevet 



4* 



