34 Mindeskrift for J. Steenstrup. II. 



Alle Deres Venner leve godt, men derom har vel Liebmann underrettet Dem. 

 Samme har vel ogsaa sagt Dem, at Vahl og Krøyer have hver faaet en Gratification 

 af Kongen af 500 Rbd. ? Drejer venter jeg at faa ansat som Opsynsmand ved Havens 

 Samlinger. ■ — Lev vel og tænk paa mig, naar De beskæftiger Dem med Planterne. 

 13. April 1840 



Deres 



J. W. Hornemann. 



Et andet Brev er ogsaa værdt at hidsætte, fordi det stammer fra en bekendt, 

 højtfortjent Mand, som stadig viste Stp.s Studier stor Opmærksomhed , og fordi det 

 i Brevet næsten erkendes, at der blev stillet for mange og for store Krav til 

 Stp.s Evner og Kræfter. Konferensraad Jonas Collin skriver den 5. April 1840 

 saaledes : 



Ret megen Tak, kære Steenstrup, for Deres Brev af forrige Maaned. Postskibet 

 gjorde en mærkelig hurtig Rejse, saa de islandske Fugle kom velbeholdne hertil. Det 

 glæder mig af Deres Brev at se, at Tiden er gaaet saa godt for Dem i Vinter. Gid 

 De nu ret kunde benytte Sommeren. Det er egentlig for kort en Tid med Hensyn 

 til det meget. De har at foretage, det store Terrain, De har at berejse, og det meget, 

 De kunde opdage. Men De vil vel ikke gerne opholde Dem længere end til Efter- 

 aaret i Island? De har ogsaa her meget at gøre, det véd jeg. Men jeg tror rigtignok, 

 at Island kunde have megen Gavn af, at en Mand som De lærte det tilgavns at 

 kende. Hvad der har især frapperet og interesseret mig i Deres Brev, er Ytringen: 

 at Skovene, efter Deres Overbevisning, kunde blive ligesaa store som de have 

 været; — det har jeg aldrig hørt for, men nu tror jeg det, og jeg skal se til at 

 sætte baade Rentekammeret og Landhusholdningsselskabet i Bevægelse ; kunde jeg kun 

 faa dem til at tro. Mændene, man først skulde henvende sig til , ere altsaa : 

 Stiftamtmand Bardenfleth, Præst Johnsen til Odde, Sysselmand Sverresen og Provst 

 Sæmundsen, og Frosorterne, de skulle have, ere af populus tremiila, poindiis alba 

 og beliila alba. Det skal, om Gud sparer Liv og Helsen, ikke blive glemt, og 

 lykkes Foretagendet, saa bør de fremstaaende Bevoksninger hedde de steenstrupske 

 Lunde. 



Om den Tour, De har foresat Dem, kan jeg ingen Mening have. Hvad Gen- 

 standene angaar, saa ere jo Svovl og Surturbrand de principale ; men De glemmer 

 vist ikke én, som jeg ved Deres Afrejse omtalte: et hvilketsomhelst Bygningsmaterial; 

 Kalk og Steen skal haves herfra, det er beklageligt. Findes der ikke Lerarter, hvoraf 

 der — hvis de ikke kunde blive brændte til Sten — kunde opføres Huse af den Slags, 

 her opføres under Navn af Vallervånde (en 20 til 24 Tommer tyk, sammenbanket 

 Lervæg) ? [Wellerwand , det tydske Udtryk for klinet Væg]. Den Bygningsmaade 

 anvendes her med megen Held. 



