40 Mindeskrift for J. Steenstrup. II. 



sidst maa jeg endnu tilføje, at det mineralogiske Museum skylder Hr. Steenstrup 

 meget rige Samlinger, der ere ligesaavel Beviser for hans Evne til at samle som for 

 hans Uegennyttighed«. 



Paa en ret tilsvarende Maade udtaler Reinhardt sig, men »hvad jeg maa anse 

 for at være det vigtigste og det i Fremtiden mest lovende, Stp. befinder sig paa dot 

 Standpunkt, at han selvstændigt og frit baade kan bedømme fremmede Iagttagelser og 

 gaa ind paa en Række af egne Undersøgelser for saaledes at benytte begge til at 

 vinde nye og vigtige Resultater«. Baade Geognosien og Zoologien ville under hans 

 fortsatte alvorlige Stræben ikke blive til Forsteninger af uforanderlig Form og ensidigt 

 Indhold, men vil hos ham udvikle sig til et organisk levende Helt. Han henviser 

 ogsaa til hans uventede og interessante Resultater over Brunkulsformationen paa 

 Island og mange paa hans Rejse gjorte zoologiske Iagttagelser. 



Overfor Botaniken var der jo den Vanskelighed, at dette Fag ikke havde været 

 Stp. s Hovedstudium, og at han kun paa mere indirekte Maade havde vist sit Blik 

 derfor og sine Kundskaber deri. Imidlertid bevidnede Prof. J. F. Schouw, at Steen- 

 strup, inden han kom til Universitetet, havde erhvervet sig botaniske Kundskaber, 

 og at han i de første Universitetsaar havde studeret Botaniken ved Siden af de 

 andre Naturfag. Det alvorlige Studium af de sidste havde hindret ham i at udvide 

 Kundskaben i Botaniken, skønt baade Moseundersøgelserne og Iagttagelsen over de 

 islandske Planteforsteninger bragte ham i nogen Berøring med botaniske Emner. 

 Om han end »saaledes for Øjeblikket næppe besidder den Dygtighed i Planteviden- 

 skaben, som udkræves for at beklæde en Docentplads i dette Fag, tror jeg dog, 

 saavel med Hensyn til Retningen af hans tidligere Studier, som til hans Evner og 

 Grundighed, at han vil bhve i Stand til hæderligen at opfylde de Fordringer, man i 

 saa Henseende kan gøre, naar der levnes ham nogen Tid, inden han behover at 

 foredrage denne Del af Naturvidenskaben«. 



Udrustet med disse Anbefalinger kunde Stp. indgive sin Ansøgning. Han hen- 

 viste til, hvorledes hans Afhandlinger om Martørven og Moserne, hans Paavisninger 

 af Cirripediernes Forekomst i Kridt-, Oolith- og Liasperioderne og hans Undersøgelser 

 af Surturbranden havde gaaet i geologisk Retnirg, ligesom hans Fund af nye Arter 

 Planter fra Island, hvoraf enkelte allerede vare beskrevne af Drejer, og hans Iagt- 

 tagelser over Vegetationen omkring Islands varme Kilder maatte give Prøver paa 

 hans botaniske Kundskaber. 



At Kong Christian VIII vilde være gunstig stemt for hans Ansættelse, derom 

 kunde der ikke være Tvivl. I Anledning af sit Besøg ved Hove skriver Stp. til 

 Ida K.: »I Forgemakket fandt jeg Krøyer, som i Forgaars kom med Bellona [fra 

 Sydamerika]; det var endda en Mand, som for sin Dygtighed fortjente Sorø, om 

 han vilde have det, men som ikke endnu er de Fag voksen, som dér skal doceres, 



