44 Mindeskrift for J. Steenstrup. II. 



især i de lavere Klasser. Det er min faste inderlige Overbevisning, at vi normalmæssig 

 slaa dem ihjel. Statuter og Direktor ere lige meget Skyld deri«. (10-11-1842.) 



De følgende Maaneder skulde imidlertid bringe en Udsigt til en Forandring i 

 Akademiets Forhold. Den 11. Dec. 1842 dode Direktor Waage, og samtidig behand- 

 ledes af de Styrende det store Spørgsmaal om en Adskillelse af Sorø Akademi 

 og Skole. Herved bragtes Stp. i det første offentlige Sammenstod med Professor 

 Peder Hjort. 



Ingen vil betænke sig paa at sige, at Peder Hjort var paa denne Tid for Aka- 

 demiet en ond Aand. Han elskede Strid, og han saaede den, ofte aabenlyst, men 

 mest underhaanden ; hans ustandselige Pen spruttede i alle Blade og drog uafladelig 

 Publikums Opmærksomhed hen paa Forholdene i Sorø til liden Baade for de rolige 

 Studier. Hjorts haarde Hud taalte den idelige Kamp, men for følsomme Naturer 

 som Ingemann blev hans Adfærd en Lidelse, hos nervøse Naturer som Steenstrup 

 fremkaldte den en idelig Ufredsfølelse og Forstyrrelse af Arbejdsroen. Personlig var 

 der intet udestaaende mellem ham og P. Hjort, og denne sidstes Ord kunde jævnlig 

 lyde saaledes : »Jeg tør maale mig med Enhver i Højagtelse og Hengivenhed for Dem«. 

 Uligheden af Hjorts og Stp. s Opfattelse karakteriserer den sidste i et Brev : »Prof. 

 Hjort takker idag i Københavnsposten sin Gud, fordi han har en bister og djærv 

 Modstander at strides med ; jeg takker Gud for et Hjem, hvor jeg snarest muligt 

 kan trække mig i Skjul, naar mine Timer paa Akademiet ere ekspederede; saa ulige 

 betragtes Guds Gaver«. (8-9-1842.) 



Det var saa at sige alle Lærernes Ønske, at Akademi og Skole skulde skilles, 

 men P. Hjort bekæmpede denne Tanke, hvor han kunde komme til Orde, og man 

 maatte befrygte, at Direktionen for Universitetet og de lærde Skoler skulde staa 

 vaklende. I et Brev til Forchhammer skriver Steenstrup (19-1-1843): »Alle Gemytterne 

 ere her i Forvirring og Forknytteise over det Rygte, at Akademi ikke bliver skilt 

 fra Skole ; det er en himmelraabende Ubillighed mod Lektorer, Adjunkter, Elever. 

 Hvor mange hundrede Mennesker skulle dog være OfTere for et saadant Sammensurium. 

 Kun een eneste, kun den berømte og berygtede soranske Toreador strider og kæmper 

 for den evige Forbindelse«. To Dage senere fortæller han, at alt er her i den yderste 

 Spænding, og at der vist sker Revolte, om Adskillelsen ikke finder Sted. 



Under disse Forhold besluttede en Del af Lærerne — og Steenstrup var blandt 

 de ivrigste — at udtale sig for Direktionen om deres Opfattelse. Deres Erklæring 

 lød saaledes : 



»Lektor Hjort har i Københavnsposten Nr. 23 indrykket en Artikel, hvori han 

 bestrider Gavnligheden af en Adskillelse mellem Sorø Akademi og Skole. Vi under- 

 tegnede, der af den Maade, hvorpaa vor Kollega i ovennævnte Stykke har ytret sig, 

 maa befrygte, at der kunde tillægges hans Ord nogen Betydning som Udtryk for den 



