Johannes Steenstrup: Iapetus Steenstrup i Ungdomsaarene 1813—1845. 49 



»Hogtårade Van ! Redan i Maj månad emottog jag det praktfulla exemplar af 

 Ditt sednaste fortråffliga arbete, som Du hade godheten att sanda mig. Jag oppnade 

 och genomlåste det med ganska blandade kånslor. Med glådje genomgick jag boken, 

 och med den kansla af triumf, man altid har, når man ser sanningens klara Ijus hoja 

 sig och forskingra tviflets och fordomens morker, — och jag kande mig helt stolt till 

 mods, då jag både af Ditt bref och af foretalet såg, att tanken på mig och mina 

 ringa arbeten åtminstone någon gang varit i forening med de hoga tankar, med 

 den »skona tro på naturens enhet«, som så klart uttalar sig på hvarje sida. Men 

 åfven kånslan af min obetydlighet kunde ej uteblifva, då jag betånkte, huru mycket 

 jag ville och borde hafva utråttat inom vetenskapen, och huru litet jag verkligen 

 gjordt. Det forefoll mig, som når skepparen på en trog och dålig skuta ser en annan 

 kopprad snållseglare — de voro en gang i samma hamn — med svallda segel flyga 

 forbi. Innan kort, tånkte jag, år han ur sigte, och jag ligger an och stampar, kanske 

 snart i marvatten. — Sådana tankar gjorde verkligen, att jag nåstan skåmdes att 

 svara — en ursåkt, som dock icke bor galla — ty jag hade altid bordt tacka Dig for 

 Din herrliga gåfva och for Din godhet att låta mitt ringa namn få segla med«. 



Fra Lagoa Santa i Brasilien modtog Stp. fra P. W. Lund følgende Brev (28 — 3 — 1847): 



Højstærede Hr. Professor! Ligesom jeg i sin Tid havde den Fornøjelse at mod- 

 tage Deres interessante Arbejde over Generationsvekslen, blev mig nylig en ej mindre 

 Nydelse tildel ved at modtage Deres vigtige Arbejde over Hermaphroditismen, og 

 idet jeg herved bevidner Dem min forbindtlige Tak for disse Deres venskabelige 

 Erindringer, tillade De mig at tilfoje mine Lykønskninger til den hæderrige Debut, 

 hvormed De har aabnet Deres Løbebane i Videnskaben ved to Arbejder, der hver 

 for sig gør Epoke i samme, og som have sikret Dem alt ved Deres første Optræden 

 en saa udmærket Plads blandt dens Dyrkere, til ej mindre Ære for Fædrelandet end 

 Fremme for Videnskaben. 



Det har været mig en sand Glæde i de udenlandske Tidskrifter at se, at Deres 

 førstnævnte Arbejde har fundet den fortjente Anerkendelse, og jeg tvivler ej om, at 

 det Samme vil bhve Tilfældet med nærværende. Vel er det ej at vente, at en saa 

 indgroet Anskuelse som den om Hermaphroditismen uden videre Modstand vil blive 

 opgivet af dens talrige Tilhængere, ej heller var det ønskeligt for Videnskaben, ogsaa 

 vover jeg ej selv at have nogen Mening i denne Sag, da jeg i lang Tid har været 

 bortdraget fra et specielt Studium af de lavere Dyr, men i alle Tilfælde har Deres 

 Værk den store Fortjeneste, at have grundigen eftervist den løse Grundvold, hvorpaa 

 hele denne Bygning hidtil hviler. 



Ligeledes maa jeg bevidne Dem den Tilfredshed, hvormed jeg erfarede, at De 

 var bleven udnævnt til at indtage den Post, der i en lang Række af Aar saa vær- 



