Johannes Steenstrup: Tapetus Steenstrup i Ungdomsaarene 1813 — 1845. 63 



den, at jeg ikke kan være bekendt at lade Kronprinsens Tilbud ubenyttet, og Haab 

 om at vinde for mit stakkels Program«. 



Efter sin Hjemkomst udtalte Stp. i en Skrivelse til Kronprinsen sin erkendtligste 

 Tak for Rejsen og ganske særlig for, at det var bleven ham tilladt at forlænge sit 

 Ophold i Norge, hvorved det blev ham muligt at orientere sig noget i de meget 

 interessante geognostiske Forhold, som Overgangs- og Urformationerne i Norge 

 frembyde, og som havde været Genstand for store Debatter mellem Geognosterne, 

 ligesom han fik Lejlighed til at samtale med Naturkyndige om de særlige zoologiske 

 Emner, hvormed han var beskæftiget. I en Audiens hos Kongen gjorde Stp. Rede 

 for Rejsens videnskabelige Udbytte og for de Naturalier, der vare blevne de offentlige 

 Museer til Del. 



Som ved saa mange tidligere Lejligheder var, hvad der var tilbudt Stp., kommen 

 paa tværs af andre Planer og Forpligtelser, og særlig havde Rejsen standset ham i 

 Arbejdet paa Programmet. Naar han efter Hjemkomsten gjorde Resultatet op, 

 kunde han næsten være i Tvivl, om han ikke hellere vilde være bleven hjemme. 

 Dette var aabenbart en Misforstaaelse. Rejsen havde ladet Stp. se mange nye Natur- 

 forhold og givet ham Lejlighed til Studier baade over levende Organismer og over 

 geologiske Formationer, der som sædvanlig kunde sætte hans Fantasi og Tanke i ny 

 Bevægelse. Med talrige Personer i de forskelligste Stillinger havde Rejsen bragt ham 

 i Berøring, og han havde knyttet gode Venskaber og for Videnskaben nyttige For- 

 bindelser med Søofficerer og Læger, med Embedsmænd paa Færøerne ; han havde 

 sat mange i Virksomhed med at samle Erfaringer og Oplysninger og indsende 

 Naturalier. Her kan særhg nævnes hans Bekendtskab med Sysselmand H. Muller i 

 Thorshavn (senere i lang Tid Rigsdagsmand for Færøerne), der fra nu af begyndte 

 en omfattende Brevveksling med Stp. Allerede i April 1845 sender Stp. til Prof. 

 Reinhardt et Brev fra denne Sysselmand, for at han kan se, »hvor flink denne Færing 

 (som i enhver Henseende er en Perle) gør Rede for sig«. Nogle Maaneder senere 

 besøgte Sysselmand Muller Stp. i Sorø, og naar han allerede da fik mange Spørgsmaal 

 og Kommissioner, bleve disse ikke færre i den følgende Tid, og Mullers Meddelelser 

 i Breve vare lige saa talrige, som hans Sendinger vare righoldige og omfattende. 



Med Kronprinsen selv var Stp. jo for saa vidt kun i mindre Grad kommen i 

 Forbindelse, som han var ombord paa et andet Skib, der først senere stødte til Togtet, 

 ligesom han ogsaa en Tid var paa en særlig Ekspedition og rejste hjem paa anden 

 Maade end Prins Frederik. Alligevel havde han færdedes en Del sammen med ham 

 og haft god Lejlighed til at lære ham at kende. Det var den første Berøring med 

 Prinsen, til hvem han senere, efter at han havde besteget Tronen, jævnlig kom i 

 nøjere Forhold paa Grund af Kongens arkæologiske Studier og Udgravninger. Stp. 

 havde et gunstigere Indtryk af Kongens Person end det, som oftest høres. Han og 



