Johannes Steenstrup : Iapetus Steenstrup i Ungdomsaarene 1813—1846. 67 



Tvivl om, efter hvem han skulde opkaldes; han skulde bære foruden sit eget Slægt- 

 navn alle Reinhardts Navne: Johannes Christopher Hagemann Reinhardt. Nu 

 sørgede Familien i Sorø med de tre Søstre, der havde mistet deres Fader, og hvis 

 Broder, der var draget ud med »Gaiathea« paa Jordomsejling, først i fjerne Lande 

 vilde modtage Budskabet om sit Tab. Stp. fulgte den 5. November sin tabte Lærer 

 til Gravstedet paa Assistens Kirkegaard. 



Sin Sorg og Medfølelse udtalte Stp. i et Brev til Johannes Reinhardt, hvori det 

 bl. a. hedder: »I alle de Planer, vi udkaste her, haabe vi, at de kære Søstre ville 

 tage Del; de ere idetmindste af os altid indbefattede med i vor Raadslagning, og 

 Intet har i denne Sorgens Tid gjort mig saa godt, og saa dulmende indvirket paa 

 mig, som den Maade, hvorpaa Dine kærlige Søstre sluttede dem til mig som til en 

 Broder. Som en saadan haabede jeg og.saa, at de vilde anse mig, og som en Søn 

 tog jo ogsaa Din elskelige Fader sig af mig; som en Fader elskede jeg ham ogsaa, 

 og Gud velsigne ham hisset for alt, hvad han var for mig og mine! Min Ida hang 

 ved ham med sin fulde Sjæl, og hvor meget den blotte daglige Tanke om ham var 

 hende, vidste hun dog ikke ret klart, for han med Eet forlod os! Der var ogsaa 

 noget velsignet Rart i hans venlige Blik, der kunde gøre Een godt i det Inderste. 

 Visselig er Tanken om hans Bortgang bitter, og længe vil det vare, inden den omme 

 Stræng vil ophore at dirre, hvergang hans Navn nævnes eller tænkes, men der er 

 dog ogsaa noget underligt glædeligt i at tænke sig, hvad han var og hvorledes han 

 var det. Vil end ikke hans sjælfulde Miner og glade Blik oftere oplive os og be- 

 sjæle os til alt godt, saa skal dog evindelig Mindet om hans elskelige Personlighed 

 være det Baand, som vil knytte mange sammen, og være dem en rig Kilde til Nydelse 

 igennem Livet. Det er godt, kære, kære Broder! at kunne være stolt af det, man 

 har mistet, og det kan Du være, og det vil jeg være; han gav jo ogsaa mig Lov 

 til at være Søn, og mit Hjerte siger mig, at jeg er det!«. 



I Spørgsmaalet om Steenstrups Ansættelse havde dette Dødsfald ikke gjort 

 synderlig Forandring. Forchhammer havde stadig Sagen i sin Haand, ja skrev endog 

 Udkastet til den Ansøgning, som Steenstrup indsendte, og det lykkedes ham at faa 

 Steenstrups Fordring gennemført om, at han blev fast ansat som ekstraordinær Pro- 

 fessor med Anciennitet efter den i Fakultetet sidst ansatte Professor, samt at han 

 modtog en Gratifikation paa 400 Rdl. af Sorø Akademis Kasse. Kongens Udnævnelse 

 er dateret den 28. Nov. 1845. 



De tre Søstre Frøknerne Reinhardt tilbragte Julen i Sorø hos Stp. Han var 

 — som han udtaler for Forchhammer — allerede da i December begyndt med »Ind- 

 pakningen af mine Øjenstene — Kridtforsteningerne, og det smerter mig i Grunden 

 ikke lidt, om jeg skal af med dem; thi hvert et Stykke er mig en god Bekendt, 

 indsamlet med min egen Haand saa at sige«. Han spørger Forchhammer, om Univer- 



9* 



