XXIII 



ptiko koji na nas najviše vičn, nisu obično ni teoretićki 

 idealiste, al su često praktički materijaliste. « 



Gospodo moja, neću vam dosadjivati, svi koji ste 

 ovdje, uvjereni ste, da je naše nastojanje čisto i pleme- 

 nito, da nam je stalo samo do napredka i blagostanja 

 ove naše Hrvatske domovine, vi svi dobro znate, da se 

 naša zemlja upravo od njegovanja prirodnih znanosti ima 

 nadati najvećemu napredku na duševnom i na materi- 

 jalnom polju. Tko toga ne uvidja, ili neželi domovini 

 dobro, ili je veoma zaostao, te pravo ima onaj moj pri- 

 jatelj, koji mi je nedavno pisao: „Protivština što se na 

 naše družtvo diže, dokazuje, da smo za 200 godina za- 

 ostali za drugimi narodi, pa da se naša inteligencija slabo 



' Valja mi upotrebiti ovu zgodu, da se ovdje branim od ružne 

 klevete. — Prije svega izjaviti mi je, da je meni, koji nada sve istinu 

 ljubim, slalo do iztraživanja istine, do iztraživanja prirodnih odno.^aja 

 domovine ; ja se za to neću upuštati u nikakovu polemiku, koja nebi 

 bila na korist istine i znanosti. Jo.š ću se manje upuštati u polemiku 

 s ovakovimi, kojimi istina nije sveta, kao što su oni od kojih potiče neka 

 bilježka u »Katol. listu« od god. 1886 str. 348. — Tamo je netko 

 naime navalio na moju razpravu »Zoologija i Hrvati« — prosto mu 

 bilo — , al ne mogu jedno prešutiti. Bilježka naime na kraju glasi: »Čega u 

 ostalom, kako nas uvjeravaju, ni čitao nije, a originalno 

 toga nije bilo u rukopisu.« Pisac te klevetne bilježke imao bi znati, 

 da ne samo ja, nego i prijatelj prof. T. Smičiklas, a i dr. F. Rački i 

 drugi nisu pročitali ciele razprave, jer se to u obće ne 

 čini, jer se to ne može učiniti, budući da razprave »Rada« iznose 

 obično više štampanih tabaka. Tko cielu istinu ne kaže, taj istinu lime 

 izvraća, kao što je ovdje slučaj. Nadalje tkogod je piscu one bilježke 

 rekao: *da toga u rukopisu nije bilo«, taj je lagao (ne volim 

 rabiti tobožnje parlamentarne izraze, što ih je izumila današnja licumjer- 

 nost). Moga rukopisa slučajno nije imao u rukama i nije vidio nitko 

 do redaktora »Rada«, tajnika dr.B. Šuleka — on to nije mogao kazati — 

 dakle tkogod je to rekao, opetujem, prosto je lagao. 



Na umirenje pisca »Katol. lista« izjaviti mi je napokon ovdje, da 

 sve ove bilježke nisu pročitane prigodom glavne skupštine. 



