34 



U prkos poznatomu krasnomu nebu, ,koje se nad Grčkom uviek 

 smije", navadja Klaudij Ptolomej (oko 130. g. po I.) u svojoj „[jxyàXr, 

 duvra^t?" tek 1208 zviezda, dočim ih je Argelander** u Bonnu, dakle 

 u .mnogo nepovoljnijem podnebju, zabilježio 3266 u svojih kartah, 

 a Heis u Münsteru još 2000 više ! '" Stari dakle ne vidješe ni polovicu 

 onih zviezda što su ih mogli vidjeti. Littrow zaključuje dakle, da 

 kao prirodoslovci nisu znali ni onoga motriti, što im je svaki dan 

 pred očima bilo. Akoprem u stvarih umjetnosti najtanjega osjećaja, 

 manjkala im je u prirodi sasvim škola u motrenju, pače u brojenju 

 zviezda, Vlašide ili plejade opisuje Ovid: „Quse septe dici, sex tarnen 

 esse solent".'' Stoljeéa i stoljeda su tražili sedmu zviezdu plejada i 

 svakojake hipoteze izmišljali, dok napokon god. 1610. ne reče Heyden: 

 „vidim u svom perspicilu 11 zviezda u plejadah, dočim nikada ne 

 poznavahu više od 7".'- Danas ved obično oko vidi 11 zviezda u 

 vlašičih, a ima i nestrukovnjaka, koji ih 14—16 vide 



Ne ima dakle sumnje, da i naša osjećala trebaju škole ; moramo 

 se učiti razmatrati prirodne pojave. Nu ipak nam se čini, da je Lit- 

 trow predaleko pošao. Prof Wilhelm Förster '•' upozorio je prvi na to, 

 da su Litrowovi navodi krivi i da su Grci, u koliko se to astrono- 

 mije tiče, bili na pravom putu indukcije. Nu sve da toga i nije, 

 mogao bi čovjek Littrowu prigovoriti, da je i novija fizika puna pojava, 

 koje su ljudi sto i sto puta osjetili, ali ih ipak ne opaziše; biti će 

 ih pače i danas velik broj, koji ih ne de opaziti. Najbolji su primjer 

 tomu harmonični viši tonovi.'* Iz početka ih čovjek ne čuje, prem odmah 

 osjeda drugi zvon tona ; danas ih svako uvježbano uho nekoliko može 

 čuti bez i kakvih resonatora. ''' Nije dakle u nemodi njihovoj uzrok 

 što ne znadoše plejada brojiti, nego u tom, što ne smatrahu takovo 

 brojenje ni važnim ni nuzduim.'** 



Ali svakako stoji, da se stari klasički viek nije znao uputiti na 

 pravi put induktivnoga motrenja prirode, da nije znao uztrajno i 

 sistematično motriti, pa odavde dalje zaključivati na zakonitosti, koje 

 se u prirodnih pojavih pokazuju. Kod njih se dakle još nije razvila 

 ona prirodna znanost, koju smo gore označili. I u tom nalazi Du 

 Bois Reymond veliku nesredu roda čovječjega. „Najveda nesreda, koja 

 je ljude stigla, poplava zemalja oko sredozemnoga mora po barbarih, 

 bila bi im valjda prištedjena ostala, da su stari imali prirodnu 

 znanost u našem smislu." " 



Nu stara je kultura pod navalami barbarskih četa pala, a na 

 njezino je mjesto stupilo kršćanstvo, Politeizam zamienio je mono- 



