se 



Naučna zgrada Aristotelova, koja je — dakako od skolastika donekle 

 i izkvarena, — punih 19 stoljeća netaknuta stajala, kao kakov stari 

 kanon prirodne znanosti, počela se naglo rušiti. Godine su 1638. 

 izišli: „Discorsi e Dimostrazioni matematiche intorno a due nuove 

 scienze" od Galilei- a, '^ koji Aristotela na vieke srušiše i pravi i jedini 

 put pokazaše, kojim je prirodna znanost imala podi, ako je htjela 

 da istinu u prirodi sazna, da prirodu oko sebe pojmi. A nagao je to 

 bio razvitak. Već 50 godina zatim — koji slučaj, — upravo 200 go- 

 dina prije, nego što je postalo prvo naravoslovno družtvo u Hrvatskoj 

 — imao je sviet u ruci neumrlo djelo Newton-ovo: „Principia ma- 

 thematica philosophiae naturalis",^" u kojem je induktivna metoda 

 slavila u prirodnoj znanosti najveći triumf. Tu se je očito pokazalo, 

 da sve, što o prirodi znamo, imademo svesti na neposredni opažaj 

 pomoću naših osjećala: što nam ova pokažu, to je istina. Spekulacija 

 na protiv nije mogla naći ni jedne istine, ma najjednostavnije. U 

 osjećalih tražimo fundamente prirodnih nauka ; puko filozofično raz- 

 matranje tih stvarih napušteno je sasvim. 



Sa zapada, gdje mu mjesto nije, sinulo je ovo sunce prirodne 

 znanosti. Uzdižuć se nad horizont, rasao mu je naglo sjaj i svagdje 

 pobjednik, osvojio u kratkom vremenu sviet. Jedan se obret drugomu 

 nizao i brzim korakom razvijala se moderna prirodna znanost. 



Današnja generacija uživa već obilno plodove nove nauke. Tko 

 bi ih sve nabrojio! „Iz životinje, što tek orudje pravi, postao je 

 čovjek na krilih ovih obreta razumnom životinjom, koja parom putuje, 

 munjom piše, a sunčanim trakom slika. Pretvarajuć sunčano svjetlo, 

 naslagano u crnom diamantu, natrag u radnju, milijun je puta jači 

 postao. Sedam čudesa staroga vieka, gradjevine Rimske, tek da se 

 vide kraj svakdanjih gradnja današnjega pokoljenja. Krug planeta 

 postao mu je preuzak. Težko da mu visine i dubljine njihove kriju 

 još kakovu tajnu. Kud čovjeku nije sudjeno da dodje tielom, tamo 

 ga vodi duh čarobnim ključem računa. U najtamnijoj noći, po naj- 

 burnijem moru plovi mu ladja najkraćim putem, mudro se uklanja 

 smrtonosnomu kolobaru Tyfoonovu. Sto mu je čaro])njačka palica tek 

 zrcalila, to mu daje geologija. Drage mu volje izvrta vodu, sol, 

 ugljen, kameno ulje. Još raste broj kovova i još kemija ne zna 

 „kamena mudraca" ; sutra će ga možda već imati. Za sada se natječe 

 s organskom prirodom u stvaranju koristnoga i ugodnoga. Iz crnih 

 smrdljivih odpadaka kod fabrikacije plina izvlači boje, pred kojimi 

 nestaje krasote tropskoga perja. Otrovnik biesan vidi, da mu je zločin 



