38 



u tom razvitku u kratko označiti, biti de svakako opravdano i koristno, 

 jer će nam se ovdje vidik stvoriti u bližnje zadaće pojedinih grana. 



Počmimo sa organičkim svietom. 



Još nazad 50 godina stajala je u punom cvietu glasovita izreka 

 Linné-ova: „Tot numeramus species diversas, quot ab initio creavit 

 infinitum ens". Sve vrsti životinja i bilina, koje danas po širokoj 

 kruglji zemaljskoj nalazimo , sve su od početka ovdje bile onakve, 

 kako su i danas. Dvie ćemo stvari u onoj izreci naći. Linné iztiče 

 na jednoj strani silan zahtjev, da misli stvoritelja uhodimo , a na 

 drugoj strani daje pojmu „vrst' od vječnosti stalan karakter, uvadja 

 dakle u definiciju prirodne vrsti vrhunaravan elemenat. Mi smo se 

 doduše nasladjivali sto i sto puta krasotami organskoga svieta i 

 nebrojenih mu vrsti, ali zato ih ipak nismo poznavali. Pitanje o 

 razvitku tih vrsti bilo je neki „noli me tangere". Vrst je tu od 

 početka, ona je uviek takova bila, ona se nikada ne mienja. Ova se 

 teorija sve do početka ovoga vieka još dalje razvijala, stigav vrhunac 

 u Cuvier-u, koji je i tipom ovu tvrdu nepromjenljivost pripisivao. 

 Nu ova definicija vrsti nije mogla za vieke takova ostati , kao što 

 definicije prirodne znanosti u obće ne mogu imati karakter filozofijske 

 definicije. Napose od kad je u prirodnoj znanosti samo izkustvo i 

 eksperimenat temeljem svemu iztraživanju , pokazalo se, da objekte 

 tek postepeno upoznajemo, navlastito uporabom finijih eksperimen- 

 talnih metoda. Mi dakle objekta, što ga hoćemo da definišemo, još 

 podpuno ne poznajemo , dakle i definicija toga objekta u prirodnoj 

 znanosti nije drugo nego suma svega, što u onom času o tom objektu 

 znamo, pregnantnim načinom izraženo. Pače može se upravo smatrati 

 idejalom prirodne znanosti pronaći definicije objekta. Tako je i sa 

 definicijom vrsti u organskom svietu. 1 ona je promjenljiva prema 

 tomu, što vrstih znamo. Da je „vrst" u smislu Linné-a stvar 

 nemoguća, uvidjali su već prije Darwin-a mnogi prirodoslovci, a to 

 su „predteče Darwin-a*.^^ Medju njimi svakako je najznamenitiji 

 Lamarck, koji je, oboružan upravo ogromnim poznavanjem detaila u 

 životinjskih i bilinskih oblicih, rekao: „Ili je priroda (ili stvoritelj) 

 kod stvaranja životinja sve moguće odnošaje, u koje bi mogle dospjeti, 

 predvidjala, pa je svakoj vrsti dala konstantnu organizaciju i stalan 

 oblik nepromjenljiv u svojih dielovih, koji svaku vrst sili, da na onih 

 mjestih i u onih klimatih , gdje ju nalazimo , živi i svoje običaje 

 sačuva — ili je pak priroda sve vrsti životinja postepeno stvarala. 

 Najprije je počela sa najnepodpunijimi i najjednostavnijim!, a sa naj- 



