42 



dademo dosta vremena. Pod slojem, na kojem živi današnji sviet, 

 našli su druge starijega datuma, i tako dalje, dok napokon ne dodjoše 

 do sloja, koji je na jednoj strani užasnim tlakom slojeva nad njim, 

 a na drugoj velikom toplinom zemlje izpod njega tako pretvoren, 

 da se u njem svaka razlika slojeva izgubila. Gdje nije bilo vanjskih 

 upliva poredali su se slojevi paralelno jedan nad drugim konsek- 

 vencijom, koja ne pozna iznimke. Red je slojeva jedan te isti, ako 

 se i ne nalaze svagdje u njih iste rude i iste okamine. Kao što je 

 na listovih knjiga napisana poviest naroda, tako na slojevih zemlje 

 čitamo njezinu poviest. Lyellova je opet zasluga, da je uveo stalnu 

 klasifikaciju ovih listova u poviesti zemaljske kore. Prodjiino ih lietom. 

 Podloga su cieloj kori kristalno kamenje granit i porlir, u kojem još 

 ne ima ni kakva sjegurna traga živim stvorovom ; na njem počiva 

 primarna formacija, koja obuhvača tri sloja: kambrijski, silurski 

 i devonski. U ovih se slojevih nalaze prvi ostanci starinske faune 

 na zemlji; trilobit Paradoxides Harlani. Ovoj je sliedila epoha ugljena 

 i vapna, a nad ovom leži crvena ili permska formacija. Na njoj se 

 opet naslagali trias, jura i kreda, koji skupa sa spomenutim! forma- 

 eijami ugljena, vapnenca i perma čine sekundarnu formaciju ze- 

 maljske kore. Zadnji period prije sadanjega vidio je, gdje se slažu 

 eoceni, mioceni, i plioceni, nazvani zajedničkim imenom: tercijarna 

 formacija. Ova prelazi napokon u sadašnjost, u kvaternarnu for- 

 maciju, koja obuhvaća diluvijalne i aluvijalne slojeve. 



Svaki od ovih slojeva čuva fosilne ostanke stvorova, koji su 

 onda na zemlji živjeli. Kojim li su redom te životinje i biline na 

 zemlji živjele? U starije su vrieme geolozi ovo pitanje vrlo lahko 

 znali riešiti. Nu opet je ovdje u prvom redu Lyellova zasluga, što 

 se je ono staro mnienje shrvalo i nepobitno dokazalo, da se u raz- 

 vitku organizama u velike pokazuje neki red; najprije je živio sviet 

 bilinski, on je bio izključivo gospodar na zemlji, tek po koja živo- 

 tinja se je umiešala; isto su tako i niže životinje poput krustacea i 

 moluska imale zlatno doba života prije riba i reptila, a ove opet 

 bijahu gospodari zemlje prije sisavaca, pače se i u razvitku ovih 

 opaža prelazni red od nižega prama višemu. 



Svi su ovi rezultati još nepoznati bili, kad je Lamarck svoje 

 ideje priobdio. Nu uzporedo se je još razvila, kao samostalna disci- 

 plina i paleontologija ili nauka o živih stvorovih prasvieta. U početku 

 tek prikrpina mineralogije jedva opažena, nikada neshvaćena, vukla 

 se je više kao balast mineralogije, tek nekim osebujnjakom služila 



