46 



pologije, što nam nisu još dovoljno poznati uvjeti života, uz koje 

 je živovao u ta davna vremena slabi čovjek. Zanimiv je svakako i 

 prevažan momenat za razvitak čovječjega roda , da baš u onaj geo- 

 logijski period padaju znamenite promjene u klimi Evrope, koje su 

 poznate pod imenom „ledene dobe".-** 



Proučavanje pojava, što ih današnji ledenjaci na Alpah pokazuju, 

 dovelo je Agassiza do nenadanog odkrida, da su ti ledenjaci bili raz- 

 prostranjeni u nedavno geologijsko doba mnogo više nego danas. 

 uzrocih se toga pojava još i danas prepiru. Bilo kako mu drago 

 neoboriva je istina, da su ledenjaci Alpa zahvaćali na jednoj strani 

 u iztočne obronke Alpa a na drugoj daleko u doline italske. Brežuljci 

 Solferina, na kojih se je poznata bitka bila, nisu no ruševine, što 

 ih ledenjaci izpred sebe turahu. Iste su tragove ledu našli u Pire- 

 nejih, u Vogesih, u Walesu, na Jiitlandu, u Karpatih i po širokih 

 ravnicah Rusije. Skandinavski je poluotok — negda otok — bio 

 središte, odkuda su se ledenjaci razširili po silnom prostoru, koji je 

 od britskih otoka, Spitzberga, Urala, Wadaja i Karpata ograničen. 

 Našli su ih opet i u sjevernoj Americi; pače, gdje im se čovjek 

 ne bi ni nadao, i u vrućih krajevih zemlje. 



Odkrida nazad 10—15 godina pokazaše, da se stariji tragovi 

 čovjeka s ovom dobom sudaraju. Nu kako se je u novije vrieme 

 dokazalo, da se je oledba više puta dogadjala,-' da su se dakle toplija 

 vremena s hladnijimi više puta mienjala, nastalo je pitanje, u koju 

 dobu pada stariji čovjek? Evo nas opet na pragu velikih pitanja 

 antropologije, koja još čekaju na svoje riešenje. Gdje se je čovjek 

 prvi put na zemlji ukazao ? Nije li mu tragova već i u starijem u 

 tercijarnom geologijskom periodu? Kako se je „Homo sapiens" od 

 svoga prvoga pojava na zemlji u zadnja prahistorijska vremena 

 mienjao i razvijao? 



Gdje nam je tražiti porieklo civilizaciji? i kojim je putem išla 

 širom zemaljske kruglje? — Sve su to znamenita pitanja, koja su 

 danas na dnevnom redu, pak je zahvalna zadaća svakomu narodu, 

 da doprinese zrnce k riešenju ovih problema. U novijem je vremenu 

 možda najglavniji napredak taj, što je Schaafl'hausen,'^ kako se čini 

 nepobitno dokazao, da je čovjek već u tercijarnom periodu živio. Na 

 kostih hipariona — životinje spomenutog perioda — što ih je Diicker 

 g. 1872. u Grčkoj sabrao, dokazao je on tragove ljudskoga rađa. 

 On ih udarao, razlupao, da izvadi iz njih mozak, poznatim načinom 

 najveću delikatesu prastaroga čovjeka. 



