47 



Tražeći ovako razvitak našemu plemenu na zemlji, uvidjamo 

 odmah, da nam je u pomod dozvati rezultate drugih grana prirodne 

 znanosti i tako nam se opet preliepo potvrdjuje tvrdnja, da je sva 

 prirodna znanost jedno veliko stablo. Hodeš li da znaš, kako se je 

 čovjek od svoga postanka amo razvijao, moraš da znadeš, kakova 

 mu je u dotičnom vremenu bila postojbina, navlastito gdje je i 

 kakovo je bilo tlo, gdje su bila mora i vode i kakovo je od prilike 

 bilo podnebje u ono vrieme? Današnje je to geologije veličanstvena 

 zadača. Izhodedi od proučavanja današnjih slojeva na zemlji hode da 

 nadje za svaku periodu u povjesti zemaljske kruglje, kako su bili kon- 

 tinenti i mora porazdieljeni, kako su strujali vjetrovi i vode, promjenom 

 kontinenta takodjer promienjeni ; traži da izmjeri temperaturu , koja 

 je u tih periodah na zemlji bila, da opet sveže nit, koja je spajala 

 organički sviet od prvih slabih otisaka fosilnih, pa sve do današnjih 

 raznolikih oblika. Ona se pače nada, da de jednom modi ustanoviti 

 uvjete, uz koje se je svaki stvor razvijao, da de n, pr. za ribe, 

 školjke i alge redi, u kojoj su dubljini živjeli. 



Nu i dosada su ved rezultati liepi. Evo najvažnijega. Sve nam 

 se više stvara duševnomu oku čudnovato djelovanje prirodnih sila na 

 zemlji, koje ju, red bi, uviek pomladjuju. 



Materijalne čestice, od kojih su zemlja i zrak sastavljeni, sele 

 neprestano od jednoga mjesta na drugo, i kruže u harmoničnoj mieni. 

 U skrajnjem plastu naše zemlje u oceanu zraku, kojemu na dnu dišu 

 životinje i biline, neprestano struji sistem vjetrova izmedju polova 

 i ekvatora. U vodenom opet oceanu hrli svaka kaplja od mora do 

 mora, od vala k oblaku, od vrha Alpa k rieci. Nu isto nam se tako 

 i mienja tlo pod nogami. Kratkoga života mislimo , da nam je tlo 

 pod nogami najčvršda podloga života, pa ni ne opažamo, da nam se 

 tečajem godina i stoljeda mienja. Pedine se i kontinenti mienjaju. 

 Vihor i oluja izravnjuju gore i nose ià u ocean ; nova se zemlja diže 

 iz vode, a stare tonu; zemlja puca, a iz nje se dižu plinovi i raz- 

 topljene mase; kemičke sile mienjaju i sastavbu kamenja u utrobi 

 joj , pače i svemir joj dobacuje razžarene meteore. 1 zemlja dakle 

 živi, i ona uviek postaje kao i drugi život, U svih fazah ostaje Hepa 

 i u svih se pojavih pokazuje divna harmornja.-** 



Upoznav ovu veliku stečevinu današnje geologije, evo nas opet 

 na pragu novoj disciplini prirodne nauke — fizičnoj geografiji. 



Znajudi, da se zemlja uviek mienja, prva je potreba, da joj 

 uhvatiš vjernu sliku današnjeg joj lika. Fizična geografija proučava 



