55 



prirodni pojav motriti možeš , tim ćeš ga i točnije opisati , tim ceš 

 mu lakše do dna doći. Nu već su veliki izumi prošloga vieka po- 

 kazali, kako su nam osjećala slaba, kako su netočna; i tako nam 

 je ovaj viek urodio množinom najoštrijih strojeva, koji su nam svak- 

 danji kruh na putu iztraživanja prirodnih pojava. Sjetimo se samo 

 onih pravih kolosa od teleskopa, koji su već sagradjeni ili se grade. 

 Oni nam primakoše očima nebeska tjelesa daleka od nas milijune 

 milja ; mi im gledamo tvorbu površina i rišemo karte onih svjetova 1 



Naši nam sitnozori otvoriše sviet i pokazaše pojave, kojim oko 

 prije ni traga ne znadjaše, a naše nam najbolje mjere već znadu 

 pokazati razliku u dužini, koja je tisućina jednoga milimetra ! 



Tezulja nam opet već važe prašak, što titra u sunčanom traku. 

 Dà , sve i presitne promjene u prirodi danas već možemo stalno 

 motriti i mjeriti oboružani liepira brojem najoštrijega orudja, koje 

 podupire slaba nam osjećala. 



Nu uzporedo s ovom - rekao bi - više praktičnom strujom, 

 tekla je i druga, ako smijemo tako reći — teoretičke naravi. 



Poznavajuć pojave u prirodi točno, i našav im zakonitosti, mogla 

 se je znanost upustiti i u pitanje o konačnom uzroku prirodnih 

 pojava i anorganičkoga i organičkoga svieta, a da ju nestigne pri- 

 govor, da napušta stalni i sigurni put izkustva. U tom je pogledu 

 naš viek najviše uapried koraknuo. 



Tri su mi ovdje grane na umu , koje su najviše k toj dubljoj 

 spoznaji prirode dovele: kemija, tizika i astronomija. Najmladja 

 sestra nek napred stupa. ^"^ 



Odkad je Lavoisier svojimi preznamenitimi pokusi o goritbi 

 tjelesa srušio Stahlov ,phlogiston", počimlje se kemija razvijati kao 

 grana eksaktne prirodne znanosti. Pojam jednostavnih tvari i sastav- 

 ljenih tjelesa potiče iz ovoga vremena, navlastito pak temeljni zakon 

 kemije, da u sastavljenom tielu po težini opet sve nadješ, što si od 

 jednostavnih tvari uzeo ; ni najmanji se trunak ne uništi ni ne 

 izgubi; jedina se toplina gubi, koja kod spajanja postaje slobodnom. 

 Dualistična sgrada Laivoisierova o kiseliaah i bazah , i od njih po- 

 stalih solih, našla je u Berzeliusu vrstna zagovornika, koji ju na 

 cielu kemiju razširio , podupriev ju još svojom elektrokemijskom 

 teorijom. Sva se sastavljena tjelesa diele na dvie glavne česti, a 

 svaka je napojena jednim električnim tiuidom. Buduć da se negativni 

 sa pozitivnim privlači, naravno je, veli Berzelius, dapače nuždno. 



