62 



borba. Nu što su sve te borbe, pogleđav ih s visine mehaničnoga 

 pojimanja prirode? Gdje ostaje ona silna inkvizicija srednjega vieka, 

 koja je jednoga Galileija dovela u tamnicu i prisilila, da opozove 

 gibanje zemlje, a ona božanska iskra u njem opet viče: e pur si 

 muove! Gdje lije ona lomača, na kojoj je izdahnuo Giordano Bruno, 

 ali opet ona iskra u njem progovara: Ova osuda može da Vam više 

 straha zadaje nego meni ? Gdje napokon ostaje i moderna politična 

 inkvizicija, koja mutatis mutandis u borbi za drugimi svrhami rabi 

 opet slična sredstva? 



Jasan je dakle upliv mehaničnoga pojimanja prirode na kulturu. 

 Čim se više prirodna znanost svomu cilju približava, tim se više i 

 u masi svieta šire nazori o ljudskom radu ili neradu, što no su 

 danas tek privilegij male klase ljudi, koji s ovoga stanovišta umiju 

 pratiti čudno komešanje ljudskoga družtva. Budu li pako jednom 

 ovi nazori obdenito zavladali, ne će li i ljudi drugim smjerom kre- 

 nuti, ne de li napustiti današnje sidušne borbe, ne de li ne stati 

 stoglavoga zmaja ratnoga ? U radu mira, u studiju prirode, u svla- 

 davanju zaprieka, što ih priroda postavlja njegovomu razvitku, u 

 koristnoj uporabi prirodnoga blaga i prirodnih sila, tražiti de uajvede 

 probleme svomu radu. Ne de li dakle prirodna znanost dati ključ, 

 koji de riešiti socijalna i politična pitanja, koja danas svietom po- 

 tresaju ? 



Je li dakle čudo, ako se u naših danih svom snagom baciše 

 na izpitivanje onih prirodnih pojava, koji su još uviek najtamniji? 

 DoČim nam je kod svih drugih prirodniji pojava zakoniti im vez sa 

 gibanjem manje ili više jasan, opiru se tomu još uviek dvie velike 

 hrpe prirodnih pojava, pojavi električni i magnetični, i pojavi u zraku. 

 Pa zbilja, u jednom i u drugom smjeru nanizao se je za naših dana 

 liep broj znamenitih odkrida, koja si je tehnika u brzo prisvojila, 

 da ih koristno upotriebi. 



Tek što je Volta pokazao bio, kako se dobivaju jače galvanske 

 struje kombinacijom galvanskih elemenata, nastalo je svagdje živahno 

 iztraživaiije učinaka te struje na druga tjelesa i jedno je odkride 

 preticalo drugo. Godine 1819. odkrio je Oersted u prvi mah neznatan 

 pojav, da struja odklanja magnetičnu iglu, a ved sliedede eno dolazi 

 Ampere sa svojimi elektrodinamičnimi pojavi i zakoni, iz kojih je 

 sliedila g. 182G. glasovita Ampćrova teorija magnetizma, koja do- 

 kazuje, da magnetizam nije posebna . prirodna sila, ved paralelizam 

 galvanskih struja. Tim je obilježen velik napredak, jer odsele nije 



