79 



pod nadzorom moga davnoga znanca lovačkoga majstora (nađšumara) 

 Petrovida. 



Što srao dublje prodirali u labirint planinske šume, tim se 

 ljepša slika otvarala pred nama. Brzo sam se uvjerio, da je ne samo 

 proljeée, ved i jesen nekim osobitim čarom zaodjela ovaj divni prie- 

 djeo. Stadosmo na jednom zavoju krivudasta puta. Pod vodstvom iz- 

 vrstnog šumara Doležala i šumara Kafke — moja dva stara znanca, 

 s kojimi sam prije dvije godine tumarao ovim krajem — uzjahasmo 

 na konje, te nastavismo put prema uzkoj dolinskoj guduri uz strmu 

 stranu briega. Konji se čisto izgubiše u pravom moru spalog lišda, 

 te s toga slabo napredovasmo. 



Krasni bukvici veličajni su i kad su goli, no još oštrije, nego u 

 proljedu odvaja se iz crljenog lišda vječito zelena južna šikara, koja 

 ovdje još raste, a nekoliko sati prema sjeveru ved prestaje rasti. 

 Mlad morski orao tamnoga perja digao se pred nama, a odmah pri 

 ždrielu gudure opazismo u zraku nekoliko jastreba i orlova. 



Za dobru četvrt sata dospjesmo do mjesta, gdje se dolina nešto 

 širi; pred nama se pružio čistac slikovito zaokružen strmom šumo- 

 vitom gorom. Nadvojvodu i slikara Pausingera postaviše s ovu stranu 

 čistine, a mojega suru na protivnu stranu. Ja moradoh da obidjem 

 pješke preko jedne strme strane briega kroz šumu na protivnu stranu 

 čistine. Na ovom putu nekoliko koraka susreo sam veoma jakoga 

 jelena sa četrnaest parožaka na rogovlju, koji je uz povoljan vjetar 

 mirno paso travu. Ugarski lovački zakon oslobodio ga je od opas- 

 nosti, te tako mi ne ostade drugo, nego da si progledam plemenitu 

 ovu divljač. 



Bijaše to jelen odrastao u pravoj slobodnoj šumi; rogovlje mu 

 bijaše toli razvijeno, da bi mu se težko našao par u šumah prave 

 srednje Evrope, gdje je na tiesno skučena plemenita ta divljač, za- 

 kržljala do rugobe nekadanje svoje veličine. Samo se u iztočnih 

 zemljah, gdje krasne velike šume još nisu pretvorene u šetališta, 

 može još nadi prave jelenčadi. Kultura je sasvim izkvarila zapadni 

 lov i divljač, te su oboje postali pravom igračkom. 



Malo zatim kako opazih jelena, naidjoh na svjež trag divlje 

 svinje, čemu se prilično začudih, jer god. 1868. ne bijaše još te 

 vrsti divljači u Pruskoj Gori. — Kako poslie saznadoh, ova se div- 

 ljač lani u povedem broju preselila amo, te kako se čini ovdje i 

 podpuno udomila. 



