233 



razclražljivost. Njoj je pako zadnji uzrok intramolekularni kisik, i 

 dotični molekul nije više razdražljiv, čim je cieli intramolekularni 

 kisik uporabljeu za oksidaciju intramolekiilarnoga ugljika. 



Mi si imademo naime predstaviti, da se unutar molekula živu- 

 ćega bjelanjka kisik neprestano spaja sa ugljikom u ugljičnu kiselinu, 

 da se uslied toga tvore metamerije molekula bjelanjka, ali se iz 

 njih malo po malo pomoću kisika i s krvlju prispjeloga hraniva 

 stari molekuli uzpostavljaju. 



Cliemična potentialna energija, uporabljena kod spajanja ugljika 

 sa kisikom u ugljičnu kiselinu, pretvara se u toplinu toga novo na- 

 stavšega molekula ugljične kiseline. Kao n. pr, kod eksplozije po- 

 čiiiilju dakle atomi toga molekula titrati; a to se gibanje razpro- 

 stire na sve molekule bjelanjka. 



Ptiueger sravnio je taj proces sa pjevajuc'im plamenom : kao 

 što ondje iz titranja molekula zvuk, tako proizlazi ovdje iz istoga 

 gibanja duševni i tjelesni rad čovjeka. 



Funkcija moždani, kao što i svih ostalih organa ljudskoga tiela, 

 zavisna je od toga, da li imade dovoljno intramolekularnoga kisika 

 u njima, i čim je više toga kisika, tim će živahnije i bolje, a čim 

 ga je manje, tim će slabije i gore moći funkcionirati dotični organ. 



Jasno je, da u snu, kada sviesti, samosviesti, volje i osjećaja 

 nestaje, mišljenja logičnoga neima , siva kora velikih moždani ne 

 funkcionira, a prestaje funkcionirati zato, jer joj je nestalo intramo- 

 lekularnoga kisika. Taj nestanak tumači Pfluegerova teorija ovako : 



Za ono vrieme, dok je organizam budan, treba za punu funkciju 

 moždani, kako ju budno stanje iziskuje, toliko toga intramolekular- 

 noga kisika, da živući molekuli bjelanjka niesu u stanju za isto 

 vrieme toliko kisika iz krvi usisati, koliko se potroši: stoga će za 

 vrieme budnoga stanja organizma molekuli u sivoj kori velikih moždani 

 na kisiku sve više i više oskudievati. Moždani će sve manje funkcio- 

 nirati, a samosviest koja po Pfluegeru nije ništa drugo, nego li 

 proizvod te intramolekularne vibracije atoma u molekulih moždane 

 mase, morati će izčezavati — čovjek će zaspati. 



Prva pogodba dakle za funkcioniranje organa leži u intramole- 

 kularnoj vibraciji atoma Ta se intramolekularna vibracija, kako je 

 već razloženo, obično proizvadja chemičkim putem, spajanjem kisika 

 sa ugljikom u ugljičnu kiselinu. Kod živčevlja, dakle i kod moždani 

 može se medjutim ova intramolekularna vibracija atoma polučiti još 

 i mehaničkim putem. Moždani su pomoću živaca i sjetila u nepre- 



