247 



ili dnpačo slojevi samoga end esperai a, Išao u njekih Veronicn vrsti' 

 to mislim ipak, da nije opravdano slojeve ove pribrojiti sjemenoj 

 lupini, kako su to njeki auktori učinili". 



Ja mislim, da je u takvom slučaju shodnije pridržati ograničen 

 pojam sjemene lupine te označiti ovim imenom samo tkanine pro- 

 izašle od integumenata, a sve ostale slojeve označiti prema njihovoj 

 morfoložkoj vriednosti kao perikarpalne. perispermalne itd , što je 

 već i Höh nel'* donjekle učinio, akoprem na drugom mjestu izrično 

 veli, da pod sjemenom lupinom razumieva sve slojeve, koji mladi 

 zametak obuhvaćaju, što mi se posve neopravdanim čini. -- Način 

 označivanja pojedinih slojeva, koji niesu postali od integumenata, 

 prema njihovoj morfoložkoj vriednosti, prihvatio sam i ja i označio 

 karakterističan jedan sloj, koji u tiesnom savezu stoji sa sjemenom 

 lupinom mnogih Centiosperma^ kao perispermalni sloj, bududi po- 

 stanak svoj zahvaljuje tkanini jezgre sjemenoga pupoljka, čega radi 

 mu je i raorfoložki dignitet posve drugi nego li onaj integumenata. 



Promjene što se dogadjaju u omotnih slojevih tečajem njiho- 

 voga razvoja od oplodnje pak do zrelosti sjemena u tu svrhu, da 

 zrela sjemena lupina bude kadra zadovoljiti zadaći svojoj, da bude 

 naročito posjedovala sva potrebita fizikalna i mekanička svojstva, 

 promjene su te prerazličite ne samo u raznih bilinskih skupina, već 

 unutar pojedinih porodica, pače pojedinih rodova i vrsti. Ta različitost 

 u arhitektonici sjemene lupine tako je velika, da nam je samo ma- 

 leni broj porodica poznat, u kojih bi većina rodova i vrsti imala 

 jednako sagradjene sjemene lupine, te bi nam samo poznavanje nji- 

 hove anatomije omogućilo opredieliti pripadnost dotičnih vrsti k ovoj 

 ili onoj familiji. 



Izticalo se je to već više puta, da proučavanje strukture sje- 

 menih lupina nebi imalo zanimati samo anatoma ili morfologa, već 

 u jednakoj mjeri i sistematičara. kojemu bi bilo kadro pružiti vriednih 

 podataka za prosudjivanje bliže ili dalje naravne srodnosti pojedinih 

 bilina, da bi se jednom rieči proučavanje sjemenih lupina imalo go- 

 jiti i u sistematičke svrhe. — U koliko je medjutim ovo mnienje 

 opravdano, pokazao je najbolje Haberlandt, proučavajuć sjemene 



' Se li lei do 11, Gniiiilz. d. wi.ss. Bot. 18(31. 



-Loh de 1. e. Höhne 1 1. e, .Toh. Edw. Str an dm avk, Bidrag tiU 

 kiinnedonien oni froskalets byggnad. In Diss Lund 187^. 

 M. e. 



