248 



lupine rncln Jhaseoìiis^. Tu se vrieclnost poznavanja strukture sjenaene 

 lupine za lučenje pojedinih vrsti ne da niekati; čim medjutim uči- 

 nimo poluis odieliti tačno rod l'iutseoliis od ostalih rodova na temelju 

 razlika u anatomiji teste, moramo a tom poslu zapeti. Pokazalo se 

 je naime, da je različitost u sastavu sjemene lupine kod raznih vrsti 

 roda Pltnseoias znatno veća, nego li medju raznimi rodovi ciele po- 

 rodice, da nadalje u obće manjkaju sigurna obilježja, kojirai bi bio 

 karakterizovan rod Pliaseoins 



Mogu redi, da sam i ja do posve analognih rezultata došao 

 proučavajud sjemene lupine njekih Centrospernin. — Tako sam pri- 

 mjerice opetovano opazio, da su razlike u strukturi sjemene lupine 

 izmeđju pojedinih vrsti roda Poli/gonum veće, nego što su one medju 

 raznimi rodovi ciele porodice I'oI//iioiinre'i. To osobito vriedi za rod 

 Biiiiiex, kako će se u sliedećem pokazati, 



Haberlandt dopušta doduše, da su okolnosti u drugih po- 

 rodica možda povoljnije, ali pravom naglašuje, da se već iz njegovoga 

 primjera razabire, kolika se opreznost preporuča, ako bi se ikada 

 htjela u pitanjih sistematičke naravi polagati važnost i na anato- 

 mičke osobine sjemenih lupina. 



Rekosmo, da se istodobno sa razvojem zametka i endosperma 

 u omotnih slojevih dogadjaju veoma znatne promjene, da se isti dife- 

 renciraju u sjemenu lupinu. U čem ove promjene sastoje, u kolikoj 

 mjeri su im pojedini stanični slojevi podvrgnuti i u kakovom će 

 nam se obliku konačno prikazati kod zrelosti sjemena, sve su to 

 pitanja, na koja niesmo kadri a priori dati odgovora. — Tu pravila 

 nema, nema šablone, malne svaki konkretni slučaj imade svoje oso- 

 bine, a baš tim tumači se i pomenuta šarenost oblikn, na koji 

 nailazimo kod izpitivanja strukture sjemenih lupina. 



Prije svega valja na umu zadržati, da nam broj omotnih slo- 

 jeva nipošto ne dopusta zaključivati i na broj njihov u zreloj testi. 

 — U jednom slučaju moguće je naime, da se od malo omotnih slo- 

 jeva razvije omašna sjemena lupina, u kojoj može broj anatomički 

 diferentnih slojeva biti i podvostručen. Moguće je naime, da su u 

 stanicah pojedinih slojeva nastnjiile različito položene stiene, kako 

 to u istinu biva kod mnogih Cvniibiiitceo, Ilippocasidtiea. i t. d. — 

 U drugom slučaju dogadja se opet, da je broj slojeva u zreloj sje- 



' Über die Hm \vickelnn^'s<,''oscli. umi tloii l>au der Saiiieiiscliale bei der 

 Gattung Phaseolus. ^itzber. d Akad. d. Wi.ss. Wien, I. Abtli. ]3d. LXXX. 1877. 



