251 



uzak, centralan, a prema obodu iztječu iz njega uzki kanali, koji se 

 kadkađa još dihotomički ciepajii. Sto se veličine tili stanica tiče, to 

 je ista velikim promjenam podvrgnuta, kako to iz brojeva razabi- 

 remo, što nam ih je J. Chaloii priobc'io. ' 



Sto raedjutim palisadne ove stanice u prvom redu odlikuje, jest 

 čudnovato ponašanje pojedinih dielova njihovih stiena praraa svjetlu. 

 Oštro ograničene partije lamaju naime svjetlo barem prividno znatno 

 jače, nego ostala stanična stiena, uslied čega nam se i daleko svjetlije 

 i jasnije prikazuju Bududi nadalje ovo svojstvo sve palisadne stanice 

 u jednakoj mjeri posjeduju, a dotične čestice stiena u svih su stanica 

 jednako oricntirane, t. j. one i^e u svih stanica nalaze u istoj visini, 

 to je očevidno, da će proizvesti ukupni učinak, koji se u istinu oči- 

 tuje kao neprekidna svi e tla pruga fsvietli po jas-Lichtlinio, 

 Mettenius 1. c), koja se kroz palisadni sloj provlači, a neprekidna 

 je tim više, što se stanice u tom sloju tiesno jedna na drugu na- 

 slanjaju. 



Nema dvojbe, da su ovaj pojav već prije Mettenius a bota- 

 ničari poznavali; k tomu nas zaključku barem vode anatomijske 

 slike, što nam ih za njeke sjemene lupine l'upiUoimced dadoše 

 Se h leiden i Vogel," ako i ne učiniše pokus pojav protumačiti. 

 — Na taj posao dadoše se tek kasniji motrioci te imamo danas 

 cipli niz tumačenja ovomu pojavu, koja su često vrlo protuslovna 

 tako, da pitanje niti dan danas još ne možemo smatrati riošenim. 



To zzo ti'' svadja uzrok svietlog pojasa na nejednako odebljanjc 

 staničnih stiena; Hanstein misli jedanput, da su stanice baš na mjestu, 

 gdje si! sviotli pojas pojavljuje, popriečnom stienom pregradjenc, da 

 je svaka palisadna stanica dakle u istinu od dviju sagradjena, ' dočim 

 na drugom mjesUi izriče mnienje, da se u visini svietlog pojasa u 

 palisadnih stanica nalazi perforirani discus, koji jako svjetlo lomi. "' 



Kussow" ne nalazi niti kemičkih, niti mekaničkih promjena 

 u staničnoj sticni, već drži, da je osobiti molekularni sastav stanične 



' La graine des Leguniineuses, 1. cellulcs đe la carapace, 2. Albuineii 

 Moiis 1875. 



- Ueber das Albunien, iii.sbesundere der Leguminosen. Nova acta Akad. 

 Leop. Carol. Vol XIX. pars IL Tab XLIIL XLV. 



■'' Saggio di studi intorno al guscio dei semi. Torino 1854. 



^ Monatsbericht der Berliner Akad 18 '.2. 



" Pillulariae globuliferae generati© cum Marsilia comparata 186"). 



^ Vergleichende Untersuch über die Leitbündel-Kryptogamen etc. Peters- 

 burg 1872. 



