traga kakvomu boranju njihovih stiena. Sanao prema vrhu sjemenke 

 otegnute su nješto malo, a i stiene neznatno su uvite. Ali što nada 

 sve epiđermalne stanice kod ove vrsti karakteriše, je neobično odeb- 

 Ijanje njihovih stiena (SI. •JO.), u tolikoj mjeri, da stanični lumen 

 često puta sasvim izčezava. Tim one očevidno podupiru perikarp u 

 njegovoj zadadi. Ciela epiderma je crveno-smedje boje. 



Ostali slojevi sjemene lupine, kojih i ovdje imade još tri, ne 

 pokazuju ništa osobita, te odgovaraju posve analognim slojevom kod 

 ostalih vrsti, Perispermalni sloj takodjer je razvit. 



Rheum L. 



Za iztraživanje imao sam od ovoga roda sliedede vrsti : Rheum 

 officinale Baili. ^ R. palmatum Z., R. Rhaponticum L., R. Emodi Wall. 

 i R. Ribes Gronov. ; sve žalibože samo u zrelom stanju, čega radi 

 poviest razvoja sjemene lupine ne mogoh pratiti, ved se podatci moji 

 odnose samo na anatomijsku strukturu dozrele sjemene lupine. 



Plodovi su svuda sad vedi, sad manji trosrhi oraščidi, a peri- 

 karp na bridovih krilasto razvit Zametak je u endospermu ravan, 

 radikula njegova uzpravna, prema mikropili okrenuta te proviruje 

 kao čunjak iz endosperma, uslied čega sjemenka na vrhu iztiče u 

 valjkast, manje više zaoštren kljun, 



Perikarp veoma se tiesno prislanja na sjemenku, nutarnji njegov 

 sloj priljubio se je tako uz epidermu sjemene lupine, da je mučno 

 odieliti ga od potonje, a da ju čovjek pri tom ne ozledi, što je bio 

 i razlog, da sam proreze pravio istodobno kroz perikarp i sjemenu 

 lupinu, da stanice njezine epiderme sačuvam ciele. 



Površina sjemene lupine u vedine slučajeva nije ravna ; po cielój 

 sjemenki opažaju se uzki kanali, koji dosta poredno teku u smjeru 

 glavne osi od podine prema vrhu sjemenke te duboko zasiecaju u 

 tkaninu endosperma, čim je ova razdieljena na više komada. Sjemena 

 se lupina naime spušta u endosperm te ga tako pretinjuje. Zanimivo 

 je ipak, da pri tom ne sudjeluje ciela sjemena lupina, ved samo aub- 

 epidermalni njezini slojevi, dočim epiderma neprekidno pokriva sje- 

 menku te na dotičnih mjestih samo neznatnu udubinu čini (SI. 23.). 



Anatomijska struktura teste sa malenimi razlikami sjeda na 

 onu kod ostalih Polygonacea. Najshodniji objekt za njezino iztraživanje 

 je medju pomenutimi vrstmi Rheum Ribes, stoga du i dati najprije 

 podpunu sliku sastava teste kod ove vrsti, a konačno spomenuti 



