63 



R. Slade Šilović: Herbar Andrije Andrića, Trogiranina. Sa slikom 

 i životopisom istoga. Priredio .... Spljet, 1914 p. 1. — 55. 



Ima po dalmatinsku floru zaslužnih muževa, koji su za rana počeli 

 prikupljati gradju, ali smo o njihovu radu znali malo ili nimalo, a nekoje tek 

 poznamo po imenu. Medju takove trudbenike spada i Andrija Andrić, 

 koji se rodio u Trogiru 31. prosinca g. 1799. od ljekarnika Petra Andrića 

 i Vinke Gielpi. Nakon svršene dvogodišnje ljekarničke prakse, podje na 

 sveučilište u Padovu, gdje je upoznao po dalmatinsku floru prezaslužnoga 

 Roberta Vi si an i ja, koji mu je valjada odredio bilje za njegov prvi i 

 drugi herbar padovanskog bilja. Povrativši se g. 1821. u Trogir kao ma- 

 gister farmacije, počeo je dvije godine kasnije sabirati bilje u okolini tro- 

 girskoj i složio „Popis", koji je uredio po Lineovom sustavu od g. 1823. — 

 1824. i 1837. i u koji je uvrstio i bilje Ivana Miotta, koji se kao bjegunac 

 iz Italije preselio u Trogir. Ovo je bilje publicirao Visiani g. 1826. u svom 

 prvijencu „Stirpium Dalmaticarum Specimen". U spomenutom i 

 jednom manjem „Popisu", pribilježio nam je Andrić 313 rodova i 798 

 vrsta, a u „Dodatku", koji se je našao poslije njegove smrci, bilo je još 

 107 bilinskih imena, ukupno dakle 905 vrsta, koje nam odavaju bogatstvo 

 trogirske flore. Od herbara sačuvalo se 750 biljka u 22 snopića, koje su 

 stare i lošo sačuvane, a mnoge je ubrao na trogirskom otoku Čiovu, u 

 kraju od sv. Andrije do sv. Ćiprijana. 



U kaptolskoj biblioteci u Trogiru čuva se herbar trećeg trogirskog 

 botaničara dra Stjepana Barbierija (1749.— 1816.), kojega nam bilježi i 

 Visiani, koji je u svoje djelo „Flora Dalmatica" uvrstio Andrićevo 

 bilje, ali i 238 vrsta, koje nam Andrić „ne bilježi". 



Andrić se mnogo brinuo i oko pošumljenja golih trogirskih krajeva, 

 mnogo je stablo posadio vlastitom rukom, a g. 1832. pošumio crnogoricom 

 veliki dio zemljišta na otoku Čiovu. Umro je u Trogiru 21. prosinca g. 1897. 

 medju svojim omiljenim cvijećem u dubokoj starosti od 98 godina, a u 

 sobi pred vratima terase, koja bijaše takodjer puna cvijeća, koje je sam 

 sijao i gojio. 



Od p. 22.-46 podaje nam Slade „Popis" biljaka iz Andrićeva 

 herbara, kojima su dodana i „Nalazišta" i oni tipovi, koji rastu oko 

 Trogira, ali nisu pohranjeni u Andrićevu herbaru. Alfabetskim popisom od 

 313 rodova svršava ova rudnja, kojom nam Slade-Šilo vi ć podaje novi 

 prilog za povjest po dalmatinsku floru zaslužnih botaničara. Poznavajući 

 ga kao revna i marljiva, zadužio bi nas, kad bi prikupio gradju za život 

 i rad dra St ali a, opata Grubišića i drugih slabo ili nikako poznatih bo- 

 taničara od kojih ima biljaka, koje au pohranjene u botaničko-fiziološkom 

 zavodu kr. sveučilišta Franje Josipa I. u posebnom herbaru za koji je 

 Ljudevit Vukotinović g. 1875. napisao „Catalogus exibens seriem plan- 

 tarum phanerogamarum Herbaru Musei Nationalis juxta „Floram Croatiae". 



Dragutin Hire. 



Neuere Ergebnisse der botanischen Erforschung Dalmatiens 

 und der Herzegovina. Verhandlungen der „Gesellschaft deutscher 

 Naturforscher und Ärzte". Leipzig 1914. Sonderabdruck p. 1.— 6. Ovu je 

 radnju u spomenutom društvu čitao dr. A. Latzel, štopski nad- 



