Morske struje i njihovo značenje za biologiju. 



Napisao dr. Lazar Car. 



I. 



Tko bi mislio, da more, kada s njime ne giblje ni tračak 

 vjetra, kada je potpuna tišina, ili „perfetta calma" kako bi Ta- 

 lijan rekao, i sbilja posvema miruje, krivo bi mislio. Ne, more 

 ne miruje nikada, i zlo bi bilo da je tako. U moru neima ni- 

 kada stanke, t. j. odredjena količina vode ne ostaje na svome 

 mjestu, nego neprekidno putuje dalje; mjestimice brže, a mje- 

 stimice vrlo polagano, jedva zamjetljivo. Što je tome uzrok i 

 koje su tome posljedice? 



Mi znademo, da je u moru mnogo rastopljene kuhinjske 

 soli iliti natrijevog klorida, a i još nekih drugih soli. Nu za 

 ovo naše razlaganje biti će dosta, ako uočimo samo natrijev 

 klorid, kojega ima u moru od ostalih soli i onako najviše. 

 S druge strane znademo, da se voda ishlapljuje, i to tim jače, 

 čim je toplija. Ako sad uzmemo u obzir, da svuda na zemlji 

 ne vlada uvijek ista temperatura, pače da se ona i na jednom 

 te istom mjestu mijenja, to će nam bili jasno, da i ishlaplji- 

 vanje vode nije svuda jednako. 



Razumijeva se, da se to ishlapljivanje sbiva samo na po- 

 vršini, nu baš ovdje vlada najveća razlika u temperaturi. Kod 

 ishlapljivanja ide u zrak samo vodena para, t. j. čista voda H,, O, 

 dočim sol ostaje. Po tome bi popriječno svuda bila morska 

 voda pri površini slanija, nego u dubini, da neima miješanja. 

 Sol naime, kao i svaka u vodi rastopljena tvar nastoji, da se u 

 čitavoj vodi, u koliko ista dakako stoji u savezu, svuda jednako 

 razdijeli. Dakle ako ima takove u vodi rastopljene tvari na 

 jednom mjestu više, a na drugom manje, to ista prelazi iz one 

 partije vode, u kojoj je ima više — gdje je rastopina više kon- 

 centrirana — u one partije, gdje te rastopine ima manje, i to 

 sve tako dugo, dok ne bude rastopina svuda jednako po či- 

 tavoj vodi razdijeljena, dok se nije stvorila jednomjerna mje- 



