89 



rastepe, a da bi tako lako moglo doći do kakove nove kolo- 

 nije. Ista nije nipošto isključena, nu vjerojatnost je mala. A 

 napokon iz struje teško van, put je dalek, može se na njemu 

 svašta dogoditi. Nu eto uhvati ga slučajno mreža jednoga zo- 

 ologa, i ovaj se čudom čudi kako je našao ovu vrst kod Trsta 

 ili Lošinja, a u literaturi je bila dosada poznata samo iz Sre- 

 dozemnoga mora, ili čak iz Atlantskog oceana. 



Nu koja praktična posljedica svega toga? Ne samo sbrku u 

 geografskom raširenju kod zoologa, nego sbilja i u prirodi samoj. 

 Nekoji individui ipak umakoše struji, nadjoše i družicu i stvoriše 

 novu malu koloniju. Kako može takav individuum iz struje van ? 

 Valja znati, da struja nije uvijek jednake brzine, ona može biti i 

 posve polagana, i kadikad kao da prestaje. Dakle je ipak pojedinim 

 parovima moguće stvoriti koloniju. Ako im uz to klimatske i druge 

 prilike odgovaraju, može se ovakova diaspora i trajno održati. 

 Ali i bez takovih slučajnih kolonija dolazi do kosmopolitizma 

 ovakovih sitnih stvorova. Ako naime uhvatimo životinju u struji 

 samoj, zar joj nećemo i u tom slučaju označiti nalazište pod 

 ovim i ovim stupnjem geografske širine i duljine, koja je točka 

 često znatno udaljena od njezine prave postojbine? 



Evo što sam u tom pogledu i sam doživio. Ulovio sam 

 jednom jednu vrst Copepoda u Trstu, koja mi se je činila, da 

 je ne samo specifički nego i generički nova forma. U takovom 

 slučaju treba dakako pomno svu literaturu pretražiti, nije li 

 dotični oblik ipak već po nekom negdje opisan. Teško si je 

 pribaviti literaturu cijeloga svijeta i svih vremena. I kad sam 

 bio posve siguran, da ova forma nije bila nikako do sada opi- 

 sana, bar iz čitavoga područja Sredozemnoga mora, odvažio 

 sam se, da postavim novi genus (Saphir). Nu poslije se je kon- 

 statiralo, da je taj isti oblik nadjen već po Challenger-ovoj eks- 

 pediciji tamo negdje u Tihom oceanu. Nu dogodio se je isti 

 malheur, i to baš sa istom formom i bečkomu profesoru zo- 

 ologije Clausu, koji je opisao, iza mene, i opet sasvim novi 

 genus (Goniopelte). nadjen u istočnom dijelu Sredozemnoga 

 mora. Danas nalazim ovu istu formu (Clytemnaestra rostrata) 

 kao jednog vrlo običnog gosta u Jadranskom moru, ali dakako 

 samo u struji. Ovakova iskustva moraju da nas potaknu na 

 oštrije razmišljanje. Pripominjem još, da se je ipak još najviše 

 morskih životinja istraživalo kod obale, ali tuj baš teku redovito 



