96 



upada lako uoči, naime, da se sigurno količina ili kvantitet 

 same to.pline kod toga ne gubi: toplina se samo raziđe po 

 većoj masi, pa se zato stupanj njezin, temperatura, snizi. 

 To se dade lako razabrati iz ovih pokusa, kod kojih se mije- 

 šaju razne količine istog tijela, ali od razne temperature. 



Na pr. : 

 Ikg. vode od 100"C + Ikg. vode od 0«C = 2kg. vode od SO^C 

 2 „ „ „ lOO^C + 1 „ „ „ OT = 3 „ „ „ 66%«C 

 9„ „ „ 100*^0 + 1„ „ „ 0"C=10„ „ „ 90"C 



Toplina se očito kod toga miješanja, jednako kao i 

 materija ne uništava i ne gubi, pa je prema tome količina 

 topline potrebna za ugrijanje vode na pr. od O^^C do 50*^0 je- 

 dnaka kohčini topHne oduzetoj za ohlađenje od lOO'^C na 50"C. 

 Ujedno se razabira iz navedenih težina vode, da je razdijeljenje 

 topline kod miješanja ovisno o količini, o masi vode. Ozna- 

 čimo U sa 



Q = toplinu 

 /72j = masu 

 /j = početnu 

 t = konačnu temperaturu, 

 to možemo navedene pokuse izraziti jednadžbom 



Q= C . m, (^2— A) = C . m, (t—t.^ 

 gdje je m^ druga jedna masa, a /y druga jedna početna tempe- 

 ratura. To znači da je toplina, koju neko tijelo prima 

 grijanjem proporcionalna njegovoj masi i isto 

 tako proporcionalna razlici između konačne i po- 

 četne temperature. — 



Faktor proporcionalnosti (C) zaslužuje posebnu pažnju. 

 Što nam on znači, razabrat ćemo iz određenja konačne tempe- 

 rature, nakon miješanja jednakih količina raznih tjelesa od 

 razne temperature. Na pr. 



Ikg. vode od 150T + Ikg. terpentinskog ulja od 0" = 2kg. 



smjese od Tl-'C. 

 Ikg. vode od lOO'^C + Ikg. žive od 0" = 2kg. smjese 



od 96,8'^C. 



Konačne temperature nam ovdje govore, da se za ugri- 

 janje raznih tjelesa do iste temperature troše i razni kvan- 

 tumi topline. Očito je zato, da će 1 gr. vode trebati drugu 



