99 



i molekularnih težina konstantan broj, postalo je 

 istraživanje i kritikovanje obih teoretičkih rezultata još inten- 

 zivnije. 



Što se tiče elemenata, to su istakli neki istraživaoci (na 

 pr. G. Jane ček god. 1883. Pad Jugosl. Akad.), da su izuzeci 

 od Dulong-Petitovog zakona tako veliki, da se taj zakon ne 

 bi smio uopće aplicirati ni upotrijebiti za određenje tako važnih 

 veličina, kao što su atomne težine. 



Promotrit ćemo zato, kako danas stoji stvar s Dulong- 

 Petitovim zakonom. Matematička forma njegova je: 



C . a = 6, 4 a = at. težina 



6,4 

 a = — £~ C = spec. topi. 



Odnosno, kad bi kod grafičnog predočivanja za pojedine 

 krute elemente nanijeli na apscisnu os njihove atomne težine, 

 a na ordinatnu spec. topline, to bi morah dobiti isto stranu 

 hiperbolu. (Vidi sliku 1.) Ali provedemo li kontrolu, to se 

 razabira, da produkt vehčina a i C kod mnogih elemenata je 

 daleko manji od 6, 4. Ujedno leže ti elementi, ovako grafički 

 prikazani, izvan istostrane hiperbole. Pitanje je, kako će se to 

 odstupanje od zakonitosti objasniti. I dok su neki autori došli 

 do zaključka, da se u opće poradi ovih nepravilnosti Dulong- 

 P et i tova „izreka" napusti, drugi su opet išli zatim, da nađu 

 razlog, kojim bi se eventualno dalo odstupanje od Dulong-Peti- 

 tovog zakona tako objasniti, da mu se sačuva vrijednost bar 

 za kontrolu empirički određenih at. težina. Danas se može reći, 

 da su ovi potonji uspjeli. Evo ovako: 



Istina je, da nekoji elementi — osobito oni s malenim 

 atomnim težinama — pokazuju izrazito odstupanje od Dulong- 

 Petitovog zakona. Tako je na pr. za 



Si (krist) . 

 5 (rompski) 

 B (amorfni) 

 Be . . . 

 C (dijamant) 



a . C -- 4, 5 

 „ 5,7 



3,7 

 1,7 



Ti se brojevi znatno udaljuju od približne konstante 6, 4 za 



