110 



modinamike (kojega Hess još nije poznavao!), prema kojem 

 stavku je razlika u energiji između jednog početnog stanja 

 (2 Oo + Pb + S) i jednog konačnog (Pb S OJ neovisna o na- 

 činu promjena (puteva), po kojima se iz jednog stanja u drugo 

 došlo. 



Izim spomenutih forma topline obratili su termokemici 

 (osobito Thomsen i Berthelot, a u novije vrijeme T. W. Ri- 

 chards) nadalje još pažnju t. zv. neutralizacionoj top- 

 lini i onda toplini sagorje vanja, osobito org. tjelesa. Kod 

 neutraHzacija najobičnijih kiselina dobivaju se kod 0"C u kalori- 

 metru s ledom ove tophne neutralizacije za: 

 HCl +NaOH= 14.620 cal 

 HCl + KOH = 14.755 „ 

 HNO3 -f NaOH=. 14.689 „ 

 HNO3 + KOH = 14.755 „ 



Topline pak sagorjevanja, štono se određuju u t. zv, 

 Berthelotovoj bombi pomoću komprimiranog kisika i elek- 

 trične struje, dobile su osobitu važnost u organskoj kemiji 

 zato, jer se iz njih mogu izračunati topline stvaranja (Bil- 

 dungswärmen) za ona tjelesa, gdje je dobivanje iz elemenata ih 

 uopće nemoguće ili ide tako polagano, da se posve otešćava 

 mjerenje toplinske energije kod sinteze. 



Thomsen i Berthelot došli su na osnovu svojih ter- 

 mičkih određivanja reakcionih toplina ponajprije do zaključka, 

 da postoji snošaj između reakcione topline i kemijske 

 afinitete. Oni su taj snošaj i pobliže fiksirali, prvi 1851., a 

 drugi 1868. u obliku „principe du travail maximum", koji 

 glasi: između svih mogućih kemijskih procesa, koji nastupaju 

 bez sudjelovanja jedne strane energije, očitovat će se uvijek 

 onaj, koji se odigrava uz razvijanje najveće količine top- 

 line. 



Taj princip nije se mogao održati u svojoj općenitosti 

 poradi toga, što nije objašnjavao dovoljno endotermičke re- 

 akcije, pa je zato spao samo na pravilo, kojemu je zado- 

 voljeno u ponajviše slučajeva samo kod niskih temperatura. 



Iako su osnivači tog principa pošli od prvog stavka ter- 

 modinamike, to pad njihovog principa ne uvjetuje pad toga 

 stavka, koji ne govori ništa o smjeru u kojem će se djelo- 

 vanje energije kod nekog procesa očitovati. Taj smjer dirigira 



