162 



sićenoj kalijevoj lužini nad plamenikom u staklenoj čaši, koju 

 sam pokrila stakalcem. Kod tog se pokazalo, da kuhanje od 

 dvadeset do trideset minuta pretvori hitin uhi- 

 tozan. 



Istraživanje slijedi onda gotovo jednako, kao kod metode 

 van Wisselingha. Najprije je potrebno pomnjivo ispiranje 

 907n alkoholom i destilovanom vodom. Sama reakcija zahtijeva, 

 da se preparat natapa s jodjodkalijem tako dugo, dok ne pre- 

 staje tamniti. U nazočnosti hitina prima preparat crno-smeđu 

 boju, inače svjetlo-smeđu. Kad filtarski papir potpuno upije 

 jodjodkalij, doda se razr. sumporna kiselina, nakon čega po- 

 prime membrane crveno-ljubičastu boju. 



Kod kuhanja sam opazila, da će objekt ostati gotovo čitav, 

 kad ima u njemu hitina, ma kuhao se on i čitav sat. Prema tomu 

 nije potrebno ono kuhanje u zatvorenoj cijevi. Van Wis- 

 selingh naime navodi kao glavni razlog, što se objekti ne 

 raspadnu, ugrijavanje u zatvorenoj cijevi.^ 



Da se uvjerim o valjanosti ove skraćene i olakšane me- 

 tode, izvela sam istraživanja sa slijedećim vrstama gljiva: 



Od Phycomyceta: Mucor sp. 



Od Ascomyceta: Helvella crispa, Peziza aurantia, Pli- 

 caria cervina i Plicaria sp. 



Od Basidiomyceta: Agaricus fusipes, Agaricus sp,, 

 Amanitopsis plumbea, Boletus sanguineus, Clitocybe sp., Corti- 

 narius obtusus, Hygrophorus conicus, Mutinus caninus, Psalliota 

 campestris i Russula aeruginosa. 



Kod nekojih sam vrsta imala i spore. U njima hitin prije 

 nije dokazan, a ovim ga načinom istraživanja također nijesam 

 mogla naći. 



Pokusi, izvedeni na gljivama, potpuno se slažu izvodima 

 van Wisselingha. Kad se je dakle opisana metoda poka- 

 zala tako dobrom u ovom slučaju, jasno je, da ćemo ju moći 

 upotrijebiti kod svakog istraživanja hitina. 



' V. Wisselingh, C. Über die Anwendung der in der org. Chemie 

 gebräuchlichen Reaktionen bei der phytomikrochemischen Untersuchung. 

 Folia Microbiologica, III. 3., Delft, 1915. p. 18. 



