217 



nešto pare kondenzirati u tekućinu. Ali tim, što je kod toga 

 svega nešto otapala iz cijevi (iznad otopine) predestiliralo k te- 

 kućini izvan posude B, to je u posudi B otopina postala kon- 

 centri ranijom; posljedica toga je, da će sad nova količina 

 otapala prodrijeti u posudu B, tako da tekućina zadobije u cijevi 

 svoju prvobitnu visinu. Ali baš uslijed toga, što je u visini /tlak 

 unutar veći negoli iz vana, započet će se opisani proces desti- 

 lacije nanovo tako, da bi uz takav uvjet otapalo cirkuliralo kon- 

 tinuirano u posudu B i opet se natrag kondenziralo. Teoretički 

 uzeto, mogla bi se ta cirkulacija upotrebiti za izvađanje radnje 

 t. j. dao bi se na tom osnovu konstruirati perpetuum mobile. 

 Ali budući da se eksistencija perpetuuma mobile kosi sa doja- 

 košnjim iskustvom u fizikalnoj nauci, to moramo odatle zaključiti, 

 da je navedena supozicija, t. j. da je parni tlak u cijevi veći u istoj 

 visini od onoga izvana, kriva, kao što bi bila kriva i onda, kad 

 bi uzeli, da je parni tlak izvana veći od onoga unutar cijevi 

 u istoj visini /. Moramo dakle povući zaključak, da je taj tlak 

 u toj visini unutar cijevi i vani jednak. 



Označimo li sa / parni tlak otapala kod stalne, zadane 

 temperature, a sa /, parni tlak otopine, to je f—f^ očito dife- 

 rencija u tlaku u visinskoj razlici obiju meniskusa t. j. na dnu i 

 na vrhu dužine h. Ta diferencija u tlaku potječe od tlaka stupca 

 pare između obiju meniskusa na kvadratni cm površine, pa je 

 jednaka produktu između visine tog stupca (h) i apsolutne 

 gustoće njegove (d) t. j. /— /j =^ d . h, gdje je d gustoća, 

 izražena u gramima za ccm. 



Obratimo sada pažnju jednom molu te pare. Za taj vrijedi 



p .V ^- R .T 



Nadalje je njegova gustoća (d) jednaka težini, podijeljenoj s vo- 



M 

 lumom X.].d=^ — gdje je M molekularna težina otapala u 



parnom stanju. A kako je parni tlag otopala /, to dobijemo iz 



f.v^R.T 



R . T 

 V = ~- , a 



ci = f^^ 

 R .T 



