228 



Osobito je važno, što se numerička vrijednost te konstante 

 (K) može izračunati ne samo empirijski, nego i te rmo dina- 

 mički i to iz fizikalnih svojstava samoga otapala. 



Za izraz kod povišenja vrelišta može se to izvesti na ovaj 

 način. Već nam je otprije poznata jednadžba 



dP Q ^-r I ■ 



— P — ^^ 2T^ ' ' ^^^ "^'^ omogu- 

 ćuje iz promjene parnoga tlaka sa temperaturom kod neke 

 tekućine izračunati latentnu toplinu isparenja (Q). 



Uzmimo sada na oko jednu otopinu, koja sadržava n mola 

 otopljene substance u W grama otapala. Pa neka ta otopina 

 imade parni tlak P kod temperature T-\-dT, gdje T označuje 

 temperaturu, kod koje imade samo otapalo jednaki parni tlak 

 P. Kod temperature T-\-a T stajat će otapalo pod tlakom 



dP 

 P-\-dP. A baš p ^p je depresija parnoga tlaka otapala, no bu- 

 dući da je dP vanredno malen spram P, to možemo za depre- 



dP 

 siju parnoga tlaka otapala pisati — p — Malo prije smo izveli 



da je depresija parnoga tlaka ■^~-^' = ' " , dakle je i 



dP M. n , , , , 



— p— = — rrr- odnosno, kad to 



unesemo u gore navedenu jednadžbu 



M. n Q. 



dT 



W 2T- 



Sad pak Q nam označuje latentnu toplinu isparivanja jednog gram- 

 molekula otapala, a M njegovu molekularnu težinu i to obje 

 se molekularne količine protežu na parno stanje, tako da je 



-^ = g t. j. jednako latentnoj toplini isparivanja za jedan 



gram. Dobijemo dakle: 



q W 



Kod toga je T-\-dT — T=dT povišenje vrelišta otapala, koje 

 je nastalo uslijed otopljenog tijela, pa smo za to povišenje vre- 

 lišta dobili izraz, koji sadržaje samo veličine, što se protežu 

 na vrelište otapala, njegovu latentnu toplinu ispa- 

 rivanja i koncentraciju otopine, kojoj je povišenje 

 proporcionalno. 



