231 



02T- 

 nekog otapala jednaka -" , gdje nam sada — za ra- 

 zliku od izraza za povišenje vrelišta — q označuje tali snu 

 toplinu. Da se vidi podudaranje između empirijskih moleku- 

 larnih depresija ledišta i termodinamički izračunanih, evo neko- 

 liko najobičnijih otapala: 



0,02T- Molekularna 



q depresija 



Voda 18,5 18,7 



Mravinja kiselina . . . 28,4 27,7 



Octena kiselina . . . 38,8 39,0 



Benzol 51 49 



Fenol 76 74 



Nitrobenzol 69,5 70,7 



Etilenski dibromid . . 119 118 



I ovdje je podudaranje između eksperimentalnih data i ter- 

 modinamičkih računa povoljno. 



§. 21. Helmholtz je prvi pokazao, da postoji snošaj 

 između energije kemijskih procesa, što teku u nekom 

 galvanskom članku i između električne energije, štono 

 se oslobađa uslijed kemijske reakcije u galvanskom elementu. 

 Pristupit ćemo zato k pitanju, od koje je važnosti termodinamika 

 i za promatranje ovoga snošaja t. j. koju ulogu igra ta nauka 

 u elektrokemiji. 



Prije se držalo, da se sva energija, koja se uz obične pri- 

 like oslobodila kao reakciona toplina (Wärmetönung) kod 

 neke kemijske reakcije može pretvoriti u električnu energiju i 

 izrabiti kao električna struja. Označimo li sa Q količinu reak- 

 cione topline za jedan gramekvivalenat supstancije, štono u 

 galvanskom elementu stupa u kemijsku reakciju, to bi se mogao 

 toj količini ekvivalentni kvantum električne energije dobiti za 

 svaki kemijski pretvoren gramekvivalenat tjelesa. Na pr. u Da- 

 ni ell ovom elementu je u reakciji ovaj sistem: 



VCu/CuSOj-otop.// ZnSO^-otop./Zn//, 

 a kemijska je reakcija kod toga Zn + CuSO^ =- Cu + ZnSO^, 

 gdje se cinak na jednom polu troši, a bakar se na drugom obara. 

 Reakcionu toplinu te reakcije ćemo dobiti, ako odbijemo 

 toplinu stvaranja ZnSO^ od topline stvaranja CuSOj, i to 

 da se oba broja protegnu na vodene otopine. Dobvamo : 



