34 [5J 



radi gusto stisnutoga lišća, imadu produljen, valjkast oblik — 

 u nove biljke, pošto su se prije od napolak trule stabljike odi- 

 jelile. 



Ove odijeljene mladice brzo se zakorijene, pa se i na ovaj 

 način Helodea silno umnaža. Posebna vrsta pupova, koji su 

 poznati pod imenom „zimski pupovi" (Winterknospen) — a 

 umnažaju se preko njih mnoge vodene biljke kao: Utricularia, 

 Hotionia palustris, Hydrilla verticillata, Potamogeton vrste 

 rijetko su kod Helođeje zapaženi. 



Zimski pupovi odijele se od biljke matere, spuste se na 

 dno i šiljastim krajem zabodu se u mulj i tu se zakorijene, a 

 na proljeće izrastu u novu biljku. A nije rijedak ni taj slučaj, 

 da se biljka prije smrzavice spusti na dno i povuče sa sobom 

 i pupove, koji se istom u proljeće odijele od istrunule stabljike, 

 zakorijene se i izrastu u novi individuum. 



Budući da Helodea imade više zgodnih načina za umna- 

 žanje, nije nikakvo čudo, što se je rasprostranila daleko izvan 

 međa svoje domovine. Trebalo je samo prekoračiti široki ocean, 

 a tu joj je i nehotice sam čovjek pomogao. 



Prava domovina Helođeje je sjeverna Amerika. I tamo je 

 dakako okupirala golemi vodeni areal, to više, jer joj uz na- 

 vedena svojstva pomaže još i plod, odnosno sjeme, kojim se 

 umnaža, što se u Evropi ne događa. Na sjever dosegla je do 

 Kanade, a južno do Kalifornije i sjeverne Karoline. 



Ne zna se pouzdano, kada je u Evropu prenesena. Najviše 

 se navodi razmak između 1836. — 1842. godine. Donijeli su je 

 u Evropu nehotice s raznim vodenim biljem. Znademo već, da 

 je dovoljna samo jedna grančica i da će se ova uz povoljne uvjete 

 razviti u novi individuum, koji istim načinom proizvode mnoge 

 druge individue. Stoga se nećemo čuditi, ako se iz malenoga 

 komadića, koji je neopaženo s ostalim vodenim biljem u Evropu 

 donesen, razviše pojedinci, koji poplaviše veći dio Evrope. Prvi 

 put opažena je Helodea u jednom ribnjaku u Irskoj. Biljka, koju 

 nijesu ni opazili, za kratko je vrijeme ispunila sav ribnjak, te 

 su je morali izbaciti iz ribnjaka kao dosadan korov. Za malo 

 godina pojavila se u Škotskoj, a odavle je prešla u kanale u 

 Englezkoj. Od god. 1841. — 1854. umnožila se u toliko, da su 

 ljudi stali ozbiljno pomišljati, kako da odstrane i stanu na put 

 toj biljci, koja je na nekim mjestima zaustavila vodeni promet,. 



