46 [71 



Takvi su umjetnički produkti sprave, zgrade, umjetnička djela; 

 ona sačinjavaju kulturni posjed čovjekov. U toj formi kao u 

 onoj prvoj prikazuje nam se svrhovitost kao protekli događaj 

 (pojav), čija je korespondirajuća sposobnost ipak nepoznata. 



Umjetnički shodni produkat razlikuje se od prirodnog or- 

 gana u tome, što nije vezan za tijelo i čini nam se zato, kao 

 da se ne može s prirodnim isporediti. Ali umjetnički produkti 

 ipak pripadaju ovom redu shodnih pojava, jer imaju karakter 

 racionalnosti, koji pripada i svim drugim shodnim pojavama, 

 a dobivaju ujedno najvišu teorijsku važnost zato, što o njihovu 

 postanku imamo potpunu izvjesnost, koja se ne može nikakvom 

 hipotezom oboriti. 



Umjetnički shodni produkt postaje uslijed sopstvene pla- 

 stične sposobnosti živog organizma kao djelo radnje, čije su 

 pokretne sile psihologijski faktori. Psihologijski faktori su oni, 

 koji dva člana radnje, misli i djelanje, vezuju i prouzrokuju. 



Sad nastaje pitanje: da li da se sve forme shodnih pojava 

 svedu na sopstvenu sposobnost živog organizma, izuzevši or- 

 ganska oruđa, organe, za čiji postanak još tražimo objašnjenja, 

 ako ne primimo Darwin ovo tumačenje. Egzistencijom Dar- 

 winove teorije postaje problem: da li u svijetu ima dvojake 

 shodnosti, naime, živo biće s organima i fiziologijske funkcije 

 s radnjama i mislima. Obe vrste svrhovitosti imaju karakter 

 racionalnosti; ali ona prva treba da zahvali svoj postanak slu- 

 čaju (selekciji), a ova druga jednoj imanentnoj sposobnosti 

 psihologijske prirode u organskoj materiji. Ili postoji samo 

 jedna vrsta svrhovitosti i Darwin ova teorija je lažna, neta- 

 čna. Stavljajući sebi takva pitanja odlučuje se Pauly samo za 

 jednu vrstu svrhovitosti i misli, da postoji samo jedna sposo- 

 bnost, da proizvede shodno i da je ta sposobnost psihičnoj 

 sferi imanentna. 



Proizvođenje shodnih pojava treba ovako da se zbiva. 

 Ono se sastoji u aktivnoj sintezi ili asocijaciji dvaju iskustva 

 t. j. onog o potrebi i o sredstvu, s kojim će se ta potreba 

 udovoljiti. Porijeklo ovog pojava leži u čustvenom (emocionalnom) 

 stanju organizma, koje mi nazivamo potrebom (Bedürfnis), jer 

 je skopčano s kakvom željom. Ta potreba, koja ili spoljnim ili 

 unutarnjim dražima nastaje, pokazuje karakter napora (Span- 



