48 [9] 



potrebe, koja kod pojedinih organa izazove harmoniju jedin- 

 stvenošću funkcije, a harmonična cjelina uvjetovana je jedin- 

 stvenošću svih funkcija. 



Paulyjevo učenje predstavlja nastavak i proširenje La- 

 marckova učenja. Lamarck se u svojoj filozofskoj zoologiji 

 ovako izražava: svaka, ma i malo veća i trajnija promjena pri- 

 lika, u kojim svaka životinjska rasa živi, izazove stvarnu pro- 

 mjenu potreba u njoj ; drugo, svaka promjena potreba u živo- 

 tinja čini nužnim druge radnje (djelatnosti), koje će novim po- 

 trebama zadovoljiti, a time postaju nove navike; treće, svaka 

 potreba, koja zahtjeva nove radnje za svoje zadovoljenje, traži 

 od životinja, koja potrebu osjeća, ili povećanje upotrebe organa, 

 koji se prije manje upotrebljavao i time se taj organ razvija i 

 postaje većim ili traži upotrebu novih organa, koji postaju radi 

 potreba, uslijed napora njegova unutrašnjeg osjećanja. 



Pauly je ovom prvobitnom učenju Lamarckovu dodao 

 princip suđenja, asocijaciju i sintezu iskustva. To Lamarck o- 

 vo shvatanje, o osjećanju potrebe kao uzroku zadovoljenja, 

 prešlo je i u poznati Pflügerov stav u teleologijskoj meha- 

 nici prirode; „Uzrok svakoj potrebi živog bića ujedno je uzro- 

 kom zadovoljenja te potrebe". 



Od značaja je i mišljenje Cossmanovo, koje ćemo u 

 kratko spomenuti. Po njemu je kauzalnost svuda u vrednosti 

 ali ne jedino ona. Teleologija je maksima, kojom se prosuđuje 

 i u vrednosti je pored kauzalnosti; i ona ima nužnu vezu, koja 

 nije identična s kauzalnošću. Za kauzalno shvatanje vrijedi for- 

 mula ic = f (y), dakle posljedica je funkcija uzroka. A teleo- 

 logijska veza može se izraziti formulom [x = f (A, S.), gdje ;j. 

 znači medij, A antecedens, S succedens. 



To znači, da za pojavom A, koji je promjenljiv, slijedi 

 pojav jx, koji je također promjenljiv a zatim pojav S, koji je 

 isti u različna vremena, na različnim pojedincima. Bitnost ove 

 formule mogla bi se u kratko ovako izraziti : različni individui 

 isto postižu različnim sredstvima. 



Prije nego što počnemo kritikovati teleologiju uopće, 

 potrebno je ova fakta utvrditi: 1. teleologijsko shvatanje ima 

 svoje porijeklo u radnji čovječjoj ; teleologija postaje iz primjene 

 tog iz psihične radnje preuzetog, finalnog (teleologijskog) shva- 



