54 [5] 



E. Overton svratio je kod proučavanja osmotičkih pri- 

 lika stanica pažnju osobito na supstance, koje se odlikuju svojim 

 energičnim fiziologijskim djelovanjem 1 ) (n. pr. narkotika), pa je 

 došao do interesantnog zaključka, da je velika većina tih sup- 

 stanaca topiva u mastima, a njihovo djelovanje ide uporedo sa 

 jačom ili slabijom topivošću u mastima. Kod toga je naglasio, 

 da ta i slična tjelesa prodiru kod fiziologijskog svog djelovanja 

 u stanice kroz protoplazmatičku njihovu granicu. Mora dakle da 

 je ta granica građena od masti ili od tjelesa, koja su po svojoj 

 fizikalnoj naravi nalik na masti. E. Overton im je dao ime 

 lipoidi, a novija istraživanja u velike se bave izolacijom tih 

 supstanaca iz staničja i studijem njihovog kemizma 2 ). Ujedno je 

 već E. Overton naglasio, da protoplazmatičku granicu stanica ne 

 sačinjavaju neutralne masti, nego fosfatidi (n. pr. lecitin) i druga 

 mastima slična tjelesa (n. pr. holesterin, aromatski alkohol), koja 

 po svom kemizmu spadaju u sasma drugu kategoriju, nego li 

 masti, a sa ovima su nalik po svojoj topivosti u organskim 

 otapalima (alkoholu, eteru, kloroformu). 



Prema tom mišljenju omeđene su biljne i životinjske stanice 

 (izim rijetkih izuzetaka n. pr. stanica masti), osim sa svojom sad 

 manje sad jače izraženom anatomskom granicom (celu- 

 lozna membrana, vezivninska membrana i t. d.) sa posebnom 

 fiziologijskom granicom, koja se dosta teško histologijski 

 dade dokazati, ali se iz fiziologijskih funkcija stanice razabire, da 

 mora postojati i to baš građena od lipoidnih tjelesa. Ona 

 je od vitalne važnosti za stanice — kako to naglašuje n. pr. Ivar 

 Bang — jer obavlja jednako primanje hrane, kao i sve se- 

 krecije i ekskrecije njezine. Sve intoksikacije u širem 

 obsegu, dakle djelovanje narkotika, antipiretika, anti- 

 septika, toksina i t. d. ovisne su o toj lipoidnoj membrani, 

 jer otrovanje mogu prouzročiti samo ona tjelesa, koja su kadra 

 prodrijeti ustanicu. I osmoza soli, kiselina, baza i vode 

 vlada se prema toj membrani, a u najužoj vezi s time jesu 

 i električki odnosi stanica i njihova razdražljivost. 

 Zato su lipoidi, a ne bjelankovine (za koje je to osobito is- 

 taknuo E. Pflüger) nosioci života stanice. 



E. Overton. Studien über die Narkose. Jena. 1901. 

 2 ) Ivar Bang. Chemie und Biochemie der Lipoide. Wiesbaden. F. 

 Bergman. 1911. 



