62 [13] 



Dok na jednoj strani niz istraživaoca sabire materijal u 

 prilog lipoidne teorije, radeći na osnovu zasada moderne teo- 

 rije otopina (van't Hoff-Arrheniusove), naglašujući ujedno i mo- 

 difikacije te lipoidne teorije, na drugoj je strani opet niz istra- 

 živaoca, koji se ne zadovoljavaju sa osmotičkom teorijom oto- 

 pina kod studija fiziologijskih procesa, nego nastoje iz prouča- 

 vanja koloidalnih tjelesa, naći nove sile i nove faktore, 

 koji reguliraju import i eksport različitih tvari u i iz stanica, 

 kao i ostale funkcije protoplazmatičke građe žive stanice. 



Kod toga izlazi na vidjelo ovo : 



I na području fizikalne kemije i na području fiziologije 

 zauzimlju doduše t. zv. koloidisti, to jest istraživaoci koloidnih 

 tjelesa i njihovih djelovanja u prirodi posebno i važno mjesto. 

 Ali se među njima samima razabiru dvije struje. Dok jedni na- 

 stoje svojstva koloidalnih tjelesa (a u te se broje i proto- 

 plazma) objasniti zakonima, što no vrijede i za prave oto- 

 pine (n. pr. The Svedberg), drugi nasuprot sve više i više 

 naglašuju, da se koloidalna tjelesa ponašaju u velike različno 

 od pravih otopina, pa je zato prema njihovom shvaćanju apli- 

 kacija moderne teorije otopina na fiziologijske procese pro- 

 mašena. 



Ali dok se ovi potonji utječu vrlo šarenim hipotezama, 

 koje u prvom redu nemaju one snage, koja bi mogla oplođi- 

 vati eksperimentalni rad decenija, to van't Hoff-Arrhenius- 

 ova teorija otopina još uviek reprezentira vrelo, iz kog se 

 crpu pobude za dalji eksperimentalni rad i za otkrivanje 

 novih činjenica, a u tom je faktički i pravi napredak znanosti. 



