74 



se prije samo fiziolozi (Brücke, Pouchet)ito gotovo uzgred ili samo 

 s fiziologijskog gledišta bavili ovim pojavima, radi se danas s više strana 

 na objašnjenju uzroka promjene boja. 



Među raznim, manjim i većim radovima posljednjeg vremena ističe 

 se rad Me gusara, Slovenca, asistenta „Biologijskog eksperimentalnog 

 zavoda" („Biologische Versuchsanstalt") u Beču s dosta određenim i 

 lijepim rezultatima. 



Rezultati su u glavnom ovi: 



1. Gelasimus, Palaemonetes i Palaemon pokazuju jasnu periodičnu, 

 dnevnu i noćnu, promjenu boja. Periodičnost promjene boja iskazuje se 

 u tome, što su životinje pri običnom dnevnom svjetlu tamno, a noću 

 jasno obojene. 



Ova je razlika uvjetovana različnim stupnjevima raširenosti i bojnog 

 stanja hromatofora (obojenih stanica) i hromatofornih izlučenih produkata. 

 Za vrijeme dnevnog svjetla istraju hromatofore u stalnoj, prema intenziv- 

 nosti svjetlosti manjoj ili većoj ekspanziji; noću pak prelaze u maksimalno 

 kontrakciono stanje. 



Određujući faktor za promjenu boje i forme hromatofora i izlučenih 

 pigmenata jest svjetlost. Svjetlost održava pomoću očiju reflektornim putem 

 ponajviše vrsta hromatofora (izuzevši bijele hromatofore, koje neodvisno 

 od očnog ćula direktno na nadražaje svjetlosti reaguju) u stalnoj mijeni 

 kontrakcije i ekspanzije kao i u permanentnom stvaranju sekreta i izlu- 

 čenih produkata, s druge strane pak utječe svjetlost direktno bojno pro- 

 mjenjući na pigmente, koji su u hromatoforama i izvan njih. 



Potamobius nema jasno izražene periodične promjene boja. 



2. Periodičnost promjene boja dade se obrnuti. Životinje mogu noću 

 umjetnim osvjetljenjem postati tamne, a danju pod utjecajem tame, po- 

 stati jasne (Palaemon, Palaemonetes, Gelasimus). 



3. Hromatofore kreću se najbrže od ispitanih vrsta kod Palaemo- 

 netes-a a najsporije kod Astacus-a (Potamobius-a). 



4. Iznenadna visoka intenzivnost svjetlosti proizvodi u hromatofora 

 maksimalno kontrakciono stanje; a pri trajnom djelovanju pređu hroma- 

 tofore u fazu maksimalne ekspanzije. U prvom slučaju postaju životinje 

 jasne, njihov modri pigmenat postane žut, a u drugom slučaju postaju tamne. 



5. Visoke, iznenadne razlike u temperaturi utječu na promjenu boja 

 u hromatofora i životinja, tako, da vrlo niske temperature izazovu kon- 

 trakciju hromatofora i time svjetlu obojenost životinja a visoke ekspanziju 

 hromatofora i time tamnu obojenost životinja. 



6. Obojen milieu ne može po pravilu izazvati istovrsnu obojenost 

 u životinja. Slaganje boja životinje sa okolinom više je slučajno ili pro- 

 lazne prirode. 



Životinje se vladaju prema milieu-u ovako: podloga, koja svjetlost 

 resorbira izazove pri istovremenom djelovanju svjetlosti prolazno tamnu 

 obojenost u životinja (Gelasimus, Palaemon, Palaemonetes). Ako se dvije 

 prve vrste stalno drže pod takvim prilikama, tad nastupa trajna svjetla 

 obojenost. Njihove crvene hromatofore produkuju za vrijeme tamne obo- 

 jenosti mnogo modroga (Palaemon, Palaemonetes) ili crno-mrkog do crnog 



