76 



2. funkcija očiju, koja kontroliše svjetlosne podražaje, potrebna je 

 za održanje obojenih hromafora, jer oslijepljenjem one nestaju; 



3. za postanak blijede obojenosti (spiljske blijede boje) nije po- 

 trebno generacijama dugo prebivanje u tmini nego „spiljska" obojenost 

 može se već na racima izazvati, kad se metnu iz svjetlosti u tminu; 



4. Ovo izblijeđenje postaje još potpunije, ako se životinje i oslijepe. 



Dr. S. Šećerov. 



Derganc, L., Nachtrag zu meinem Aufsatze über die geographi- 

 sche Verbreitung des Leontopodium alpinum Cassini auf der Bal- 

 kanhalbinsel sammt Bemerkungen über die Flora etlicher Liburnischen 

 Hochgebirgserhebungen. Allgemeine botanische Zeitschrift 1911. br. 7/8 i 9. 



Staništa bjelolista raspadaju se na Balkanskom poluotoku u dva me- 

 đusobno dosta udaljena i orografski nevezana područja rasprostranjenja : 

 Ilirsko visočje i Balkan. Staništa u Ilirskom visočju nadovezuju se na ona 

 u ist. Alpama, dok se je bjelolist gorja Balkan ili Stare planine doselio iz 

 južnih Karpata. Od staništa u našoj domovini zanimljiva su ona na Vele- 

 bitu, Kapeli i u Gorskome kotaru, gdje ga je referent prvi i na Burnome 

 Bitoraju našao. Dr. Aurel Forenbacher. 



Lämmermayr, L., Die grüne Pflanzenwelt der Höhlen. I. Teil. 

 Materialien zur Systematik, Morphologie und Physiologie der grünen 

 Höhlenvegetation unter besonderer Berücksichtigung ihres Lichtge- 

 nusses. Denkschr. der math.- naturw. Kl. der Kais. Akad. der Wiss. Wien 

 1911. LXXXVII, 325-364., 5 si. u tekstu. 



Ova radnja, koja bi mogla poslužiti kao uzor za slična istraživanja 

 u našoj domovini, koja obiluje spiljama, obrađuje zelenu vegetaciju 26 

 različnih spilja u istočnim Alpama. U svakome konkretnom slučaju odre- 

 đuje se: nadmorska visina i smještaj ulaza, petrografske prilike, dimenzije 

 spilje, karakter tla, vanjska i unutarnja vegetacija, prilike svjetla u unu- 

 trašnjosti spilja, fotometrijski karakter asimilacionih organa unutarnjih 

 biljaka odn. njihova orientacija spram svjetla, tvorba cvjetova ili spora, 

 heliotropizam stabljika, pozelenjenje i normalni razvitak ili etiolement. 

 Opažanja o temperaturi također su pravljena ili su iz literature preuzeta. 

 Unutarnja vegetacija opisanih 26 spilja pokazuje zastupnike alga, lišajeva, 

 mahova, paprati, pa monokotiledonskih i dikotiledonskih biljaka. Četinjača 

 nije pisac nigda u spiljama opažao. Neznatni kontingent monokotiledon- 

 skih biljaka u flori špilja u vezi je s time, što većina njih zahtijeva više 

 svjetla negoli dikotiledonske biljke, od kojih potonjih je pisac našao 61 

 vrstu. Dok je od monokotiledonskih biljaka uz neke trave opažao samo 

 Carcx praecox i Lilium Martagon, to je od dikotiledonskih zabilježio ove: 

 Lactuca muralis, Urtica dioica, Glcclioma hcderacea, Geranium Robert ianum, 

 Oxalis Acetosella, Sambucus nigra, Stellaria media, Adenostyles glabra, Ur- 

 tica urens, Berberis vulgaris, Campanula rotundifolia, Chelidonium maius, 

 Ranunculus Sardous, Rubus Idaeus, Taraxacum officinale, Corylus Avel- 

 lana, Myosotis silvatica, Moehringia muscosa, Adoxa Moschatellina, Senecio 



