Osvrt na kritiku. 



U posljednje vrijeme događa se sve češće u našoj znanstvenoj lite- 

 raturi, da i nepozvani ćute potrebu, da izriču svoje mjerodavne sudove, 

 ponajviše pune osobnosti i pristranosti o radnjama, koje su im posve tuđe, 

 koje oni uz najbolju volju shvatiti ne mogu ; sasvim zaboravljajući kakvim 

 se tužnim svjetlom sami osvijetljuju. 



Ovim putem kao da je zastranio i g. J. Poljak kritikom moje radnje 

 o srednjem trijasu Gregurić-brijega, u 4. svesci ovog časopisa god. 1912. 

 str. 281. 



Osobni karakter ove kritike i njezine nakane tako su prozirne, da 

 se ja valiada nebi niti osvrnuo na istu, jer mi nije do toga, da g. Poljaku 

 vraćam milo za drago, da ne kanim uopće upozoriti baš na ovu zlu stranu, 

 ne bi li se našao način, da se učini kraj ovakovom načinu pisanja, jer 

 taj nikako ne prudi i onako slabom razvitku hrvatske znanosti. 



Svakako bi bilo uputno, da se nepozvani kane referiranja, a pogo- 

 tovo kritizovanja redova, čije značenje i zamašaj sasvim ne shvaćaju, već 

 neka rade svoje sposobnosti upotrebe u bolje svrhe. 



S ovih razloga zatražio sam od g. Poljaka, da ništa ne piše o mojoj 

 radnji, predavši mu samo uz taj uvjet jedan primjerak, što je on i obećao. 



Sa g. Poljakom ne kanim se upuštati u nikakovu dalju po- 

 lemiku. 



Cijela je stvar tim napadnija, što g. Poljak nije trebao ići daleko, 

 da dobije od mene nužne informacije, te se nije trebao u jednu ruku 

 ovako ovjekovječiti, a u drugu ruku nije trebao mene izazvati, na ovaj 

 meni vrlo neugodan ispravak. 



Istini za volju, a ne toliko neupućenim, kojim je kritika g. Poljaka 

 očito namijenjena, izjavljujem slijedeće: 



1. Ne stoji, da ja samo citiram „za neki sloj n. pr. bijeli do žućkasto 

 sivi kremeni konglomerat itd.". već je naprotiv istina, da ja taj sloj pri- 

 brajam kulmu (str. 11.), koji kao da je g. Poljaku terra incognita. Isto je 

 tako naznačena i starost ostalih slojeva kao anisičko-ladinička, odnosno 

 karnička, u koliko se je pak mogla detaljnije odrediti kao ljušturni va- 

 pnenac (sensu stricto), wengenske naslage i onda sam cefalopodni va- 

 pnenac (str. 8.), koji je dakako glavni tema rasprave, dok je sve ostalo 

 od sporedne znamenitosti. 



2. Ne stoji, da je „profil zbilja nesiguran, shematična skica, po kojoj 

 se neda orientirati", već je rečeni profil ili bolje reći „Ansicht" vrlo de- 

 taljni snimak nekih jasno označenih, otkrivenih partija na Gregurić-brijegu» 



Glasnik hrv. prirodoslovnoga društva. 



