136 [8] 



zaik-bastardi), ili se napokon kod križanaca prve generacije 

 može pojaviti i kakav novi, treći, atavistički karakter, koji je 

 pripadao više manje dalekim pređima od jednoga od roditelja, 

 ili pak zajedničkom praobliku, od kojeg su obje križane rasse 

 nastale. Pošto je po tome pravilo dominancije samo jedan slu- 

 čaj od više njih mogućih, a da se ipak hybridi prve generacije 

 uvijek svi u tome slažu, da su međusobno jednaki, možemo 

 ovo prvo pravilo danas prozvati: pravilom uniformiteta. 



Sve to ali ni najmanje, kako rekoh, ne drma sa temeljima 

 znamenitog Mendel-ovog otkrića. Jer je glavno, da su u hy- 

 bridu oba karaktera roditelja sadržana, ako se sad samo jedan 

 na vanjski način očituje to u stvari ništa ne mijenja. Nadalje 

 je bitno, da u drugoj generaciji križanaca dolazi do raznih grupa: 

 jedni pokazuju karakter od jednoga praroditelja, drugi od drugoga, 

 a treća grupa se ponaša kao i prva generacija. Vrlo važno je 

 upravo i to razmjerje: jedna četvrtina svih potomaka je u dru- 

 goj generaciji recimo crvena, jedna četvrtina je bijela, a dvije 

 četvrtine su ružičaste. 



Mendel je došao do svojih zakona čistom indukcijom, 

 uzornom upravo metodom kako se u prirodnim znanostima do 

 sigurnih resultata dolazi. A evo kako se to slaže i s resultatima, 

 do kojih se je međutim, neodvisno od Mendel-a, na sasvim 

 drugom polju, naime u cytologiji došlo. 



Po Weismannu, Roux-u, Boveri-u, 0. Hert wig-u, 

 Strassb urger-u i t. d. su svekolike osnove za čitavu izgra- 

 dnju tijela svakoga organisma sadržane u nucleusu kličnih sta- 

 nica, i to ženske kao i muške. Ta substancija, koja je po tome 

 pravi nosioc naslijeđa ili hereditacije (klična plasma, Weismann- 

 ova Keimplasma, Nägeli-jeva Idioplasma), sadržaje se nadalje 

 upravo u chromatičkoj substanciji nucleusa i formira se za vri- 

 jeme dijeljenja nucleusa (karyokinesa) u pojedina zrnca, štapiće, 

 ili razne više manje dugačke i zamkaste končiće: chromosome. 

 Broj tih chromosoma je za svaku bilinsku i životinjsku vrst od- 

 ređen, i to paran. Tako ih imade kod mnogih Medusa, zatim 

 kod Phanerogama 12, kod Hydrophilusa, Limaxa i Bos 16, kod 

 Echinusa i Sagitte 18, kod jednog Mrava (Lasius), kod Liljana, 

 Žabe, Miša i t. d. 24. Da je taj broj paran, tumači se time, da 

 polovica chromosoma potiče od otca, a polovica od matere. 

 Ne mora da jedan Chromosom sadržaje osnove za izgradnju 



