158 



šume, 3. kestenove šume, 4. formacija crnoga bora, 5. formacija omorike, 

 6. formacija jelove šume, 7. formacija bijeloga bora, 8. formacija breze, 

 9. bukova formacija, 10. formacija obalnih šuma, 11. formacija lugova); 

 b) formacije šiblja (12. pseudomakije, 13. listopadni šibljaci, 14. formacija 

 lještara ili kršljave gore); c) formacije bez drveća (15. kamenjari. 16. kr- 

 ševi, 17. utrine i pašnjaci, 18. formacija konjede, 19. formacija podgor- 

 skih livada, 21. formacija brdskih livada, 22. bare, ritovi i močvare, 23. vo- 

 dene biljke) te d) obrađeno zemljište. Dr. Aurel Forenbacher. 



Teyber A.: Beitrag zur Flora N i eder Österreichs undDal- 

 matiens. Österreichische Botanische Zeitschrift 1912. LXII, 62—65. 



Medu ostalim navodi nam autor vrstu Serratula Cetinjensis Rohl. 

 kao novu za dalmatinsku floru. On je istu brao godine 1909. na Biokovu 

 u visini od 1400 m nad morem, gdje ju već prije i Gel mi sabirao, kako 

 nam to svjedoči herbar bečkog sveučilišnog botaničkog zavoda, gdje je 

 bila pohranjena pod imenom S. radiata L. Na osnovu Teyberovih stu- 

 dija prikazuje nam S. radiata L. vrstu, što pripada pontičkom florskom 

 području, dok S. Cetinjensis Rohl. pripada ilirskom florskom području, pa 

 je dosada nađena u Dalmaciji, Hercegovini, Crnoj Gori i Albaniji. 



Dr. Aurel Forenbacher. 



Schiff ner V.: Bryologische Fragmente. LXVIII. Dichiton und 

 Marsupella badensis in Kroatien. Österreichische Botanische Zeitschrift 

 1912. LXII, 9-10. 



Među jetrenjačama, što ih je Degen godine 1910. na Velebitu sa- 

 birao, pa na određivanje autoru poslao, nađena je među ostalim i vrsta Di- 

 chiton calycülatum (Dur. et Mont.) Schiffn., koja je drugovala sa Plagio- 

 chila asplenioides var. humilis. U istoj kolekciji našao je autor još i drugu 

 zanimljivu biljku: Marsupella badensis Schifn., koja je dosele bila poznata 

 samo sa tri staništa u Badenu, Češkoj i Francuskoj. Degen ju je našao 

 na podini Velebita kod Metka. 



Dr. Aurel Forenbacher. 



K. Gorjanović- Kramberger: Über eine diluviale Störung 

 im Löss von Stäri Slankamen in Slavonien. Extrait du Compte 

 Rendu du Xle Congres Geologique International. Stockholm. 1910. 



Proučavajući autor dulje vremena praporne taložine sjevero-istočne 

 Slavonije, naišao je na cesti između Starog i Novog Slankamena na jednu 

 vrlo zanimivu pojavu. Praporne stijene duž cijeloga Dunava izuzev nekih 

 iznimaka, pokazuju neke stalne tamne horizontalne crte. To su naime če- 

 tiri strošne zone prapora, koje dolaze u praporu u nejednakim debljinama. 

 Praporna stijena u defileu spomenute ceste visoka je 26 m, ter i ona po- 

 kazuje te četiri strošne zone, nu koje nisu u horizontalnom položaju nego 

 u nekoj diskordanciji. Radi toga i razlikuje antor dva praporna odjela i 

 to: jedan dublji sa nagnutim strošnim zonama i jedan viši ili gornji 

 odjel sa horizontalno položenim strošnim zonama. Prema tomu se jasno 

 razabire, da je ovaj donji ili dublji odjel uslijed tektonskih odnosa pro- 



