159 



mjenio svoj prvobitni položaj i da se je ista promjena zbila koncem stva- 

 ranja treće strošne zone prapora. Iza kako je bila stvorena strošna zona 

 V 3J izravnala je tekućica rečeni manjak do horizontalnoga položaja potoč- 

 nim nanosom, na koji se je poznije opet taložio prapor, a već slijedeća, 

 dakle mlađa strošna zona, posjeduje svoj horizontalni položaj. Ovaj za- 

 sebni i posve lokalni slučaj, uvjetovan je — kako kaže autor — disloka- 

 cijom porubne zone litavaca kod Slankamena, a karakterizovan je prova- 

 lom riječnoga toka, odnosno taloženjem koturinja na koncu strošne zone 

 V 3 . U daljnjem toku rasprave priopćuje pisac svoja opažanja učinjena u 

 prapornom okolišu Beočina, Kamenice, Rakovcai Cerevića. U 

 ovim okolišima ima obilje potočnih taložina (koturinja, pijeska i konglo- 

 merata), koje dolaze uložene u praporu, kao i okolnost, da je potočni 

 nanos u izmjeničnom položaju s praporom, iz česa zaključuje autor, da 

 je prapor stariji nego potrošni nanos i da prema tomu seže 

 dublje u diluvij no je on to početno mislio. 



Na temelju strošnih zona u praporu, zaključuje pisac na klimatske 

 oscilacije, koje su se zbile za vrijeme strošenja odnosnih partija prapora, 

 te smatra rečene zone produktom raztvaranja, izlučivanja i uvećavanja 

 volumne težine, prvobitnoga t. j. normalnoga prapora u vrijeme posvemaš- 

 njega mirovanja ili pak djelomičnog taloženja prapornoga praha. Ovu 

 svoju predpostavku potvrđuje uutor analizom učinjenom po prof. F. San- 

 doru na praporu i strošnoj zoni iz Vukovara. Analiza je potvrdila gornju 

 supoziciju i dokazala brojevno, da je strošna zona siromašnija na vap- 

 nenom sastavu, a bogatija na Si0 2 , a uz to je i veće volumne težine, što 

 je kod prapora baš obratno. Na koncu provodi autor razdiobu diluvija u 

 Slavoniji u slijedeće vremene odsjeke: 



1. Doba pred taloženjem prapora. Cijela slavonska nizina 

 bila je isprekrižana potocima i rijekama. Velike močvare pokrivahu istu, 

 a rijeke Sava, Drava, Dunav i Tisa nijesu još imale svog stalnoga korita. 

 Ovu dobu karakterizuje taloženje lapora sa raznim kopnenim i močvarnim 

 puževima i pijeska bez okamina. 



2. Doba taloženja prapora. U ovu dobu pada taloženje svih 

 prapornih i strošnih zona, a uz to je karakterizovana naizmjence suhom 

 klimom nejednake dobe sa isto tako nejednakim vremenim odsjecima vlažne 

 odnosno mokre klime. 



3. Doba iza taloženja prapora. U ovo doba spada tvorba 

 niske terase na sjevernom rubu Fruške gore, koja sastoji iz potočnoga 

 koturinja, konglomerata i pijesaka, u kojima je uložena praporna ilovina, 

 a uz to pada ovamo i glavno urezivanje vodene mreže u okorinu prapora. 



Josip Poljak. 



August Langhoffer: Fauna hrvatskih pećina (spilja). I. Rad 

 Jugoslavenske Akademije znanosti i umjetnosti. Matem. prirodosl. razred. 

 Knjiga 193. 1912. U „općem dijelu" — što je zapravo samo uvod, jer opće 

 zoogeografijske ili biologijske karakterizacije ne nalazimo — navode se 

 vanjske prilike o sabiranju i provenijenciji materijala ovdje popisanog. 

 Materijal sabrao je dijelom autor, a dijelom mnogi drugi sabirači. Deter- 



