222 



subepitelijske stanice t. j. one se umnažaju i postaju euepitelijske time, 

 što se među ovake postojeće uguravaju. Kontinuitet epitelija time se očuva 

 i otud se dobiva lako slika jednostavnog izbočenja. U ekstremnom slu- 

 čaju, koji je do sada jedino u nekih Anthomedusa opažen, i ne dolazi do 

 toga, da se materinski entoderm pomlađuje. Spoj pupova entoderma s ma- 

 terinskim može se ev. naknadno postići. 



Potome su za pupanje Hydroida vrlo važne subepitelijalne, indife- 

 rentne stanice. Kojim će putem pupanje udariti, ovisi od lokalnih građev- 

 nih prilika mjesta, na kome ima pup da se razvija. Ni u kojem slučaju 

 nije nužno uzeti, da postoji kakva genetička veza između ovih načina pu- 

 panja i spolnog rasploda. Uži snošaj između obojeg postoji samo u toliko, 

 što češće potječe i materijal za pupanje i klična osnova od indiferentnih, 

 subepitelijalno položenih stanica". /. Hadži. 



Kormos — Vogl: Izvještaj o geološkom snimanju u god. 1911. 

 Budapest 1912. (Különlenyomat a magy. kir. Földtani intezet 1911. Evi 

 Jelenteseböl). 



Već godine 1910. počeli su ugarski geolozi Kadić, Vogl, Kormos 

 sa snimanjem terena između Rijeke i Senja u hrv. kršu. 



Ovo je druga publikacija njihovih iztraživanja, koja će sveukupna 

 biti objelodanjena u geološkoj karti mjerila 1 : 25 000 i pripadajućem tekstu 

 u hrvatskom, mađarskom i njemačkom jeziku. Iztraživanja u ostalim dije- 

 lovima hrv. krša obavljaju za ugarski geološki zavod domaći stručnjaci 

 gg. F. Koch i J. Poljak. 



Gore naznačena radnja ugarskih stručnjaka obsiže samo iztraživanja 

 u kompleksu ere mezozoičke. Mlađe tvorevine publicirane su u prošlo- 

 godišnjem izvještaju, a starije nam obećavaju spomenuti stručnjaci u iz- 

 vještaju za god. 1913. 



Dosadanja proučavanja mezozoicuma dokazala su prisutnost: ti- 

 thona, doljnjeg liasa, gornjeg triasa, a na granici karbona još i 

 prisutnost jedne eruptivne kami. 



Tithon se je razvio u obliku modro-žućkastih sivih vapnenaca, 

 koji se izmjenjuju s dolomitom. Da te naslage doista pripadaju tithonu 

 dokazuje nam zbirka okamenina koli iz Zlobina (nalazište poznato po 

 Schubertu) toli iz istočnog obronka Viševice te Zagradskog vrha. Sabrana 

 je fauna porijetlom iz vapnenaca, dok nam dolomit ne pruža nikakvih fo- 

 silnih ostataka. 



Li as zastupaju tamni vapnenci, koje su autori pribrojili doggeru. 

 Sabrane o'<amenine pripadaju nalazištima Brdo, te sjeverno brijega Zvirjak. 



Trias označuju autori kao gornji. Zastupan je svjetlosivim dolo- 

 mitom gustog sastava bez okamenina. Lih po tektonskim odnošajima, te 

 po nekim analogijama u ostalom kršu, dođoše autori do zaključka, da 

 ove naslage pribroje gor. triasu. 



Između fužinskih škriljeva karbona i spomenutih gornje-triadičkih 

 naslaga utisnula se je kod Benkovca eruptivna kam, koju je proučio P. 

 Rozlozsnik i označio ju kao dioritni porfirit. 



