92 [8] 



čija, imadu svesti i tumačiti velikim pokrovima. Trebalo je mnogo 

 energije upotrijebiti, da se ovakva mišljenja ucijepe austrijskim 

 geolozima, od kojih su i najradikalniji tvrdili, da u istočnim Al- 

 pama nema pokrova, već samo manjih premaknuća. 



Radovima Termiera, Hauga i Uhliga prodrla je nova 

 nauka i u istočne Alpe, amogojetome doprinjeo prof. U hl ig, 

 bivši profesor geologije u Beču. Nestor današnje geologije i 

 i bez sumnje najznamenitiji živući geolog prof. E. Suess, također 

 je pristaša nove nauke. Mnogo Uhligovih učenika radi danas 

 u tome smjeru, a kako su i njemački učenjaci pristali uz novu 

 teoriju, to je za razmjerno vrlo kratko vrijeme bar u glavnim 

 crtama iz temelja izgrađena nova geologijska tektonika istočnih 

 Alpa. Premda su istočne Alpe danas još daleko slabije poznate 

 od zapadnih Alpa, ipak mi već danas možemo stvoriti jedin- 

 stvenu sliku cijele alpinske građe sa stanovišta teorije pokrova. 



Ne može biti ovdje moja zadaća, da se potanje bavim geo- 

 logijom Alpa, već ću samo neke glavne činjenice napomenuti. 



Kako smo vidjeli, francuski geolozi su nastojali dati teo- 

 riji pokrova općenitu vrijednost, te su u kratko vrijeme poka- 

 zali, da se ista teorija dade primijeniti na istočne Alpe i na 

 Karpate, dapače, da se ta gorja, njihov postanak i njihova tek- 

 tonika može samo na taj način razumjeti. 



Zadnjih godina proučavali su francuski geolozi nadalje u 

 tom smjeru Pireneje i Apenin, i tu se je pokazalo za malo vre- 

 mena, da se ta gorja sastoje iz velikih pokrova, koji su pre- 

 bačeni jedni preko drugih, a koji su kasnije djelomično denu- 

 dirani i modelirani u današnji njihov relief. 



Ovi alpinski pokrovi nisu ništa drugo nego velika pre- 

 maknuća u starom smislu, te je dosta teško i individualno 

 određenje granice, gdje ćemo jedno premaknuće nazvati pokro- 

 vom. Svakako ćemo uvijek, kad imamo pred sobom premaknuća 

 od kojih 5 kl. govoriti o pokrovima. 



Na pokrovu razlikujemo kraj korijena, to jest onaj dio 

 iz kojeg je bora izašla i koji ju obično veže s autohtonim 

 tlom. Prednji dio pokrova zovemo njegovim čelom, a između 

 korijena i čela razlikujemo još zonu uzdizanja i spuštanja kao 

 i tako zvanu „Aufbrandungszone", t. j. onaj dio pokrova, koji 

 je boran uslijed toga, što je čelo pokrova udarilo o druge se- 

 dimente, koji stavljaju otpor, a ta se zona nalazi neposredno 



